1 
Ito 
f — 
vato-dilalalo compresso germeu dnplmi; longo iiorizonlali- * 
ter porreclo. ,1 
Ph chlor. Reicheiib. ic. IX. fig. 1145. — v. Duhrn in f 
Bol. Not. 1839. p. 8T. — Herb. Norma!. VI. n. 6I.FJ. Dan. f 
t. 2362. j 
Af P/. hifolia förekommer i Skåne l venne nyanser: lai i- 1 
folia ^ slorvext och robust, sporren 3—4 ganger längre än I 
fruktämnet, blomax utdraget , bladen myckel bieda. Sådan var I 
den form som förekom i V. Vrams bokskogar. Pl. bfol. «'//«•//- i 
slifolia^ spenslig och förtryckt, bladen jemnbreda, mycket sma- | 
la o. s. V., förekommer å sterilare ställen t. ex. Kungsmarken 1 
utanför Lund. P/. bif. lalifolia närmar sig till Pl. chioraniha ^ 
hvad habitus, de breda stundom nästan cirkelrunda bladen be- i 
’ ‘.I 
Irätfar, men kan dock aldrig blifva ansedd för någon öfvergångs- 
form, enär den flygligasle blick på blomdelarna visar dess öf- ; 
verensstämmelse med PL bifoJio. —* Skiljaktighelerna imellan | 
PL bifolia och chiorani ha har förut af H:r Lind g ren, så 
förträffligt blifvit framslälde alt hvarje vidare ordande derom vo- | 
ré bfverflödigl. — Angående PL brachy glossa Rchb. torde deremol' 
några anmärkningar ej vara ur vägen, helst arlen har blifvit 
underkänd af flere författare. Genast vid första påseendet skil¬ 
jer sig PL brachyglossa ifrån sine båda samsläglingar genom sin 
späda och spensliga habitus, genom de små blommorna o. s. v. 
Det upslående bladet af de 3 yttre kalkbladen är Iriangulärl- 
'äggrundl (men ej så bredt som hos PL chloranlha) ganska 
trubbigt. De 2 inre upstående kalkbladen med lundad trubbig 
spels och mera inåt böjda kanter, spetsarna sammanstötande. 
Läppen jemnbred, med största tjockleken långs efter midlen, 
utplattad mot kanterna, men saknar den fåra å undra sidan som 
PL chL eger, och likaså den ribba å läppens ölVa sida , som 
utmärker PL bifolia. Sporren är mot nedre delen hoptryckt 
och tydligen kölad å öfre sidan eller den, som siltery/v?// stjelken. 
1 genomskärning gifver den kölade delen af spoTien således ett 
rundadl-lriangulärt snitt. Från den vidgade kölen afsmalnar 
sporren åler i en korrl spels, men blir dock ej så trubbig, som 
hos Pl. chloranlha. Könpclaren ganska liten, tvärhuggen eller 
