48 
inlresse dcu Finska och ryskl-lapska (lorau måsle hafva för 
hvarje skandinavisk bolanisl. tian önskar all snarl kunna blif- 
va i lillfalle all referera någol ny II arbele af denne oförlrulnc 
och gedigne forskare. 
26. SUrpes colijledoneæ Paroecice Pojo, pericfi/tfM bolatii- 
atm proponU Adoifth, Ahrah. Nyhuider. Helsingfors^ 
FrenckelL 18 i4. 22 pog, S.-o, 
l>enna under dispulaliousform ulgifna afhandling ulgor en 
lokalHora öfver Pojo socken belägen i sydveslra delen af Fin¬ 
land vid öpningen af Finska viken i Iraklen af Hango udd 
59? 45' och 60® 14' Longil. sainl 40® 44' och 41® 61' lal. 
(från Ferro). Områdel utgör nära 4 sv. quadralmil» hvilar på 
granilgrund nästan ulun alla spår lill kalkformalion. Pojoviken 
omgifven af branla klippor skär djupt in; kusien bergig och 
splillrad i en slor inäiigd öar och skär, som sträcka sig öfver 
2 mil från fasla landet; sliäiiderna stundom sandiga. — 1 veslra 
och norra delarna företinnas fiera sjöar. Ahunne å, som bar 
sill ullopp i Pojoviken, är den enda betydligare å. — Somma¬ 
rens medel varme ungefär -4" AI. Jordmånen för del mesta 
lera, på sina ställen sand, på andra svartmylla. — Med hänseende 
till vexl-lopografien délar Förf. Iraklen i 4 regioner: strand-, 
hafs- och klipp-regionen, skogs-reg., fält-reg., saml insjö- och 
flod-reg., vid hvardcra af hvilka några de mest karakteriserande 
vexler upräknas. — Sjelfva vexlförteckningen, som är upsläld 
efter Fries’ naturliga anordning, uptager 44.3 arter. Inga fy- 
tografiska anmärkningar äro bifogade, allenast specielare vext- 
slällen för de mindre allmänna, äfvensom vid några de benäm- 
✓ 
ningar, hvarraed- de af allmogen i Iraklen betecknas. Arterna 
äro hnfvudsakligen begränsade och benämnda på samma sält som 
i Hartmans Flora 4:e upl. 
LUND, tryckt uti Lundbergska Boktryckeriet 1844. 
/ 
