i 
(U 
ren 1842 besökte Forf. Norge och särdeles vestra delen, hvar- 
vid han gjorde de iakttagelser, som ligga till grund för denna 
opsats, för hvilken Ref. sä mycket helre vill något utförligare 
redogöra, som man saknar nästan alla noggrannare underräitel- 
ser om vegetationen i denna trakt af veslliga Norge. 
Förf. anmärker att man flera gånger förgäfves försökt alt 
kring Sörfjord i Hardanger, ungefär vid 60® n. lat,, plantera bo¬ 
ken (Fagus silvatica)^ ehuru denna förekommer vild ännu nord¬ 
ligare nemligen några mil norr om Bergen ungefär 604® d. 
lat. (dock ej, som Förf. säger, öfver 63 graden vid Gliristian- 
sund och hvarföre han åberopar Blytts yttrande i Hornomanns 
Plantelære, hvilket är oriktigt, ty der säger Blytt uttryckligt 
all Bokens nordligaste gräns är kring Alvesund 4 mil norr om 
Bergen). — Med anledning af denna omständighet undersoke'i’ 
han den möjliga anledningen derlill, alt Boken ej på förstnämn¬ 
de ställe vill vexa och anförer exen)pelvis flera andra anomali¬ 
er i vexlernas utbredning. Sålunda vill ej Pinus Abies^ som i 
Tellemarken är del herskånde trädslaget, vexa vid hafskusten, 
och kring hela Hardangerfjord observerade Förf. det endast på 
ett ställe, nemligen i passet, som leder till Vossevangen. /)*- 
gitalis- purpur'ea deremot, som i dessa tiakter är en hland de 
allmännaste vexler, uphör på vägen åt Tellemarken så snart 
man passerat det lilla Oddevand. Genom jemnförelse mellan 
medeltemperaturen på de ställen der Boken ve\er, och i Har¬ 
danger, kommer Förf. till det resultat, all del ej är temperatu- 
ren, som hindrar dess förekomst i sistnämnde trakt \ han anser' 
alt man snarare hör söka orsaken i de märkvärdiga förhållan- 
der, som sjelfva marken och jorden i Bergens slift företer. Med 
anledning häraf lemnar han en kort skildiing af lerrainbildnin- 
gen i sydliga delen af Norge och särdeles dalbildningen i Ber¬ 
gens stift, hvaresl de smala dälarne omgifna af tvärt upsligande 
fjällsidor lemna en högst obetydlig och smal remsa öfrig för 
odlingen, hvarjemle flera upgifna omständigheter förorsaka alt 
denna odlingsbara jord, långt från alt ökas medelst förvittrade 
partiklar af fjällmassan, snarare minskas derigenom all de häfti¬ 
ga slrömmarne bortföra jord. — Efter dessa antydningar och 
