66 
Gramineæ, så all endast kryplogamer ålerslå, hvarmed ofla Sa- 
lix herhacea är förenad. Med afseende på de i nämnde för¬ 
teckning iiptagna vexler vill Ref. blolt anmärka följande: He- 
iianthemum ölandicmn var. alpeslre anföres såsom vexande 
mellan Ullensvang och Morsäler; som denna vexi ajdi ig förr är 
anmärkt i någon skandinavisk fjälltrakt vore n)an fieslad anse 
upgiflen upkommen genom misstag, om man blolt kunde ens 
gissningsvis upgifva någon vext, som kunnat föranleda misstaget. 
Under namn af Oporinia norvegica franrslälles en ny art så¬ 
lunda karakteriserad: scapo 1-2-cephalo apice involucroque alro- 
villoso, foliis lineari-lanceolalis glabris remote denlato-runcina- 
tis. — Habitus Apar gies Ta vax a c. i Willd., srd pappus Opori- 
nies, — Månne verkligen någon annan än fjällformen 4if Leon- 
lodon auiiinutalis? — Den niörkblommiga fjällformen af Aira 
fiexuosa kallas Aira montana^ — Förf. öfvergår derefter liil 
karakleiiserande af de olikheter, som grunda sig på sjelfva 
grundens och markens skiljaktighet, hvarvid först de \exlcr up- 
räknas, som förekomma på de med tunn humus-skorpa läckta 
klipporna; vidare de mossor, som vexa i fuktigheten på de hö¬ 
gre klipporna, der vallen nedsipprar från den smällande snön; 
dereftet* vegetationen kring de deraf småningom bildade rännilar 
\ 
och bäckar, som ofla sträcker sig långt ner; häribiand anföres 
Phipsia algida Br. aldrig förr anmärkt i denna del af Norge; 
Förf. säger sig anmärkl den mellan Ullensvang och Morsäler. 
Slutligen upräknas de i fjällkärren ' och sumparne befindlliga 
vexler. — 1 denna ordning öfvergår Förf. till framställning af 
snögränsen och dess förhållande till trädgränsen, hvarvid flera 
intressanta anmärkningar anföras som bär måste förbigås; Ref. 
vill allenast anföra den här, liksom i många andra trakter af 
Norge, gjorda iakttagelse, all hela slammar och rötter af’ Finns 
si/vesfris iinnas i moraser blott några hundrade fot och mindre 
nedom nuvarande snögränsen, således vida högre än de nu kun¬ 
na vexa, hvilket Förf. sätter i sammanhang rned den småningom 
skeende höjningen af Skandinavien; en förklai ingsgrund, som 
också veiKtigen tyckes vara den mest rimliga och sannolika. — 
Förf. fortgår siulligen till en teckning af vegetationen i tfe lä¬ 
gre trakterna, hvarvid de trädslag först upräknas, sorn bilda den 
löfskog som linnes på slullningarne, samt de buskar och örter 
som förekomma blandade dermed. (Här anföres afven Fosa 
powifera Herm.). Förf. anmärker att löfträden i Norge hafva 
