s 
a'i'åa t'arii som ixenom bladen, hvilkas lån,aa basflikar aro 
m. e. m. framåtriklade. Denna ytliga likhet motsvaras 
ei af nagon högre grad af verklig släktskap. Sä t. ex. 
är holken till sin grundfärg mörkare än hos silvaticinu, 
men ter sig lika ljus i följd af ymnigt ludd; holkbekläd¬ 
naden i öfrigt utgöres hufvudsakligen af glandler, medan 
vanligen blott strödda tämligen mörka här ingä i den- 
samma; holkskaften äro rikt glandelbärande, men sakna 
enkla här. Äfven bladen afvika genom ännu längre och 
hva.ssare tandning, sär.skildt framträdande hos stjälkbladet. 
De närmast förvanta formerna torde böra sökas bland 
de öfvervägände glandulosa subviil säsom 
H. persimile Da hist. och canipes Ahnqii. Nägon synner¬ 
ligt stor frän dskap synes emellertid den nu beskrifna 
formen ej heller äga till nägon af dessa. 
Tovsäkers socken: stenig björkbacke nära järnvägs- 
.stationen. Mättligt talrik. 
H. siljense K. Joh. — Ockelbo: Xätter.sjö .station. 
H. silvaticum (L.) Almqu. — Torsäker: björkbacke 
nära .stationen. 
H. sinuosifrons Almqu. — Storviks station. 
H. solanum n. 
(Pl. 1 hg. 3). 
CaiiUs vulgo 40 — 60 cm. altus flexuosus virescens 
1{ — 2)-folius, indumento submediocri. FoUa tinnula viri¬ 
dia subprasina, subtus paullo pallidiora, supra subglabra, 
in nervo dorsali levissime stellata, ceterum indumento 
mediocri adspersa; basalia intermedia et interiora 4= 
acuta, dentibus fere rectis distantibus sat profunde den¬ 
tata; fol. caulinum acuti.ssimum, longe et argute dentato- 
laciniatum; superius, si ade.st, longum ± iiliforme den¬ 
tibus paucis acutis instructum. 
AiiUuia laxa paniculata haud multum composita, 
ramis longis acladium 2 — ") cm. longum -b superantibus, 
superioribus Siepe approximatis v. umbellatim congestis. 
