Il 
riores latitudine mediocri it lanceolatie obtiisiusculæ — 
obtusæ, ad basin sat dense tloccosæ, apicem versus 
sparsim stellatæ, in maruinibus dn dilute virescentes, in 
dorso et præsertim apicem versus luscescentes, omnes 
olandulis brevibus et brevissimis sparsis — sat densis 
pilisquc' brevibus apice albescentibus sparsis — densiu- 
sculis obtectæ. Calathiiiiii 30 — 36 mm. latum. Stylus 
lutescens — luteus. 
Denna beskrifnin.a' är upprättad efter de af mig vid 
Dannemora i Uppland insamlade och i Dahlstedts ofvan 
citerade exsickat utdelade exemplaren. Dessa, som vuxit 
i skugga, hafva tunna, men ganska ljusa blad och likna 
mycket H. rccHiiatiiiii Altiiqii. 1^'rän sistnämnda form af- 
vika de emellertid genom smalare, trubbigare blad med 
trubbigare, oftast rakt utstående, mindre ofta utät böjda 
tänder; holkarna äro bredfjälligare och hafva rikligare 
här och ludd. 
Den i Gä.strikland funna formen afviker näg;ot frän 
föregäende och upptages säsom biform : 
f. callunetovinn u. f. (Fl. 2 lig. 7) foliis obscurioribus 
paucioribus crassiusculis, dentibus longis sub can in is 
partim recurvatis, pedi cell is sat crassis rare — sparsim 
pilosis a forma primaria differens. 
X’äxande pä stenig ljungbacke är denna form ha¬ 
bituent afvikande frän skuggformen genom mer intensivt 
lökgröna, tjocka blad, sällan fler än 4 pä stjälken; vidare 
har den tjockare korgskaft med talrikare här, mörkare 
holkfjäll, af hvilka de innersta oftare äro spetsiga. Stif¬ 
tet är rent gult. Mest framträder olikheten i bladens 
tandning. Hos biformen äro de inre rosettbladen och 
de nedre stjälkbladen vanligen försedda med glesa, ganska . 
länga, m. e. m. trubbiga, delvis bakät krökta tänder, 
omväxlande med kortare, hvarigenom bladen fä likhet 
med dem hos H. aajractuni Fr. De yttersta rosettbkiden 
äro i allmänhet tätt naggtandade. 
OJvansJö socken: norr om Storvik. — Mättl. 
