‘23 
jorden rikligare näring. Dä därtill lägge.s, att daggma- 
skarne på sådana beskuggade lokaler merändels äro i liflig 
verksamhet och ombesörja blandning och genomluitning 
af myllan, hvarigenom förmultningen påskyndas och ett 
närande mull ager , bildas, så in^es, att den växt, som har 
förmåga att reda sig med den ringa ljusmängd, som bjudes 
på en dylik lokal, genom den rika tillgången på näring i 
jorden äfven har möjlighet för en kraftig utveckling. 
Som jag förut påpekat, förenar L. Chaixii med sin 
förmåga att fördraga skugga karaktären hela blad, medan 
L. quercina, som har delade blad, väljer lokaler, som äro 
mera belysta och därmed äfven mera utsatta för vinden. 
Denna skilnad mellan de båda arterna framhöll jag alltför 
expressivt, då jag angaf, att L. quercina, »tyckes trifvas 
bäst på solöppna och blåsiga lokaler.» Detta uttryck var 
att fatta relativt. Tydligtvis kan en sådan organisationstyp, 
som L. quercina representerar, icke passa för en alldeles 
fritt öppen och i egentlig mening blåsig lokal. 
Ett förtydligande. 
I Botan. Notiser 1906, .sid. 290 anförde jag exempel pä 
yttre faktorers inflytande pä uppkomst af nya lifstyper. På 
förekommen anledning ber jag få anföra, hvad i Sveriges 
Utsädesförenings Tidskrift XI (1901), sid. 133 härom med¬ 
delats och af mig på anförda ställe åberopats. Den vigti- 
gaste punkten lyder: »Man kan, säger Prof. Giesevius, ej 
undgå den öfvertygelsen, att degenerationen, yttrande sig 
i uppträdandet af en mängd skilda axtyper (återgångsfor- 
mer) hos en annars redan konstant sort, framkallats af de 
ogynsamma väderleks- och klimatförhållandena. Och att 
den hos en sort inneboende variationstendensen, den latenta 
benägenheten för bakslag, kan väckas till lif, ja, som det 
vill synas, rent af .stegras, derigenom att sorten kommer 
under ogynsamma växtbetingelser, är en iakttagelse, som 
vi äfven här på Svalöf haft rika tillfällen att göra såväl 
efter vintern 1S08—9<^t som ock i all .synnerhet i år [1901]. 
