37 
arter, mellan hvilka skilnaden är biologisk och så beskaffad, 
att de icke gerna komma att konkurrera med hvarandra 
om utrymmet och ej heller bilda bastarder med hvarandra 
i naturen. Men antag, att de växte i sällskap med hvar¬ 
andra på något ställe i Orienten, skulle otvifvelaktigt ge¬ 
nom korsning en konstant mellanform mellan dem kunna 
uppstå där likaväl, som då de odlas vid sidan af hvarandra 
i en trädgård. 
Båda arterna bilda frö genom själfbefruktning, något 
som är till stor fördel vid de experiment, jag anställt. Men 
odlas de tätt intill hvarandra, så inträder dock spontant 
korsning mellan dem, ehuru mycket sparsamt. För att så 
niAxket som möjligt efterlikna förhållandena i naturen har 
jag äfven låtit dem spontant bilda bastarder. 
År 1901 sådde jag i Upsala botaniska trädgård M. 
pavvißora och M. oxyloba i två rader nära intill hvarandra. 
Det använda fröet hade föregående hö.st skördats i träd¬ 
gården och från parceller af hvardera arten, som varit 
tillräckligt aflägsna från h var an dra för att ej korsning skulle 
inträda. Under sommaren 1901 uppväxte icke heller någon 
bastard i någondera raden. På hösten insamlades frön af 
hvardera arten för sig. De underkastades icke någon 
särskild behandling genom uppvärmning, utan förvarades 
i papperskapslar på arbetsrummet. Följande år utsåddes 
de på en plats i trädgården, där ingen af dessa arter förr 
varit odlad. Af hvardera arten utsåddes fröet i en 4,5 m. 
lång rad. M. oxyloba kom mycket ojämt upp. Inom båda 
raderna visade .sig några enstaka bastarder, som likaledes 
uppkommit temligen ojämt. De uppkomna bastarderna voro 
blott få och torde knappt hafva uppgått till ett par procent. 
Innan blomning börjat, uttogs en bastard från hvar¬ 
dera raden — alltså en M. parviflora X M. oxyloba och en 
J/. oxyloba X M. parvijlova — för att isolerade få sätta frö. 
De planterades till en början på skilda håll i trädgården, 
men då den ovanligt kalla sommaren hotade göra fröskör¬ 
den efter dem väl liten, inplanterades de i krukor, som 
