39 
skulle bliva hvarandra olika, iakttogs stor försigtighet vid 
sådden af de frön, som insamlats. De såddes 1903 i bänk, 
hvarefter de uppkomna plantorna sattes en och en i små 
krukor och utplanterades på kall jord, då de nått tillbörlig 
storlek. Afkomlingar efter M. pavviflora X M. oxyloba ut¬ 
planterades till ett antal af 47 stycken på lika afstånd från 
hvarandra. Omedelbart intill dessa utplanterades 8 afkom¬ 
lingar efter M. oxyloba X M. pavviflora, äfvenledes på lika 
afstånd från hvarandra såsom de föregående. Till följd af 
att plantorna fått uppväxa under så lika förhållanden som 
möjligt, följdes de äfven åt mycket noga i sin utveckling, 
voro temligen lika höga och kunde därföre lätt jämföras 
med hvarandra. 
Det utseende, som afkomlingarne efter de båda ba¬ 
starderna företedde, utgjorde för mig en öfverraskning. 
Alla plantor voro sinsemellan fullkomligt lika. Mellan af¬ 
komlingarne efter M. pavviflora X oxyloba och M. oxy¬ 
loba X M- pavviflora kunde omöjligen någon skilnad upp¬ 
täckas. Samtliga tillhörde en och samma liistyp, nämligen 
den, som var representerad i M. pavviflovo-oxyloba (lig. 1 b 
och bl). Under den fortsatta förökningen här på Alnarp 
har den för andra gången framställda mellanarten visat 
sig vara fullt konstant såsom den förut framställda. 
Det är anmärkningsvärdt, att bastarderna mellan M. 
pavviflora och M. oxyloba icke äro lika den från dem här¬ 
stammande mellanarten, M. pavviflovo-oxyloba. Hos bastar¬ 
den hålla de från föräldrarne ärfda egenskaperna icke lika 
jämnvigt öfverallt hos plantan. I skottens nedre del är mo¬ 
derns egenskap något mera framträdande; i deras öfre del 
tager däremot faderns egenskap mera öfverhand. Hos 
b Ett sådant vexlande jämnvigtsläge för föräldrarnes egen¬ 
skaper hos en bastard är en mycket vanlig' och väl känd före¬ 
teelse, som särdeles tydligt framträder t. ex. hos Spiræa X arguta 
Zbl. Skotten hos denna trippelhybrid utbilda under sin framvdlxt 
blad, som blifva allt mera lika bladen hos Sp. Thuubergi S. & Bl. 
Denna är också fader till Sp. X arguta. Modern är Sp. X multi¬ 
flora Zbl., en bastard mellan Sp. hypericifolia L. och Sp. crenata 
(L.) W. (Zabel, Die strauchigen Spiräen der deutschen Gärten. 
Berlin 1893, s. 22). 
