‘130 
typ, på samma parcell, kunna individerna till följd af t. ex. 
olika näringstillgång utveckla sig mer eller mindre kraftigt, 
somliga bli högre, andra lägre, men ju högre en individ är, 
desto gröfre blir också strået, desto större och derjemte 
styfgrenigare vippan (smärre individer hafva alltid finare 
strå, fattigare och mera slakgrenig vippa). Här eger alltså 
en. korrelation rum. En högvuxnare lifstyp kan deremot 
som förut nämndt hafva finare strå, slakgrenigare vippa 
än en lågvuxnare. Kärnorna (d. v. s. de nedersta i små¬ 
axen) i samma vippa äro af olika längd, de längsta äro på 
samma gång större i andra dimensioner. En lifstyp kan 
deremot hafva längre och på samma gång absolut smalare 
kärna än en annan. Det är i sjelfva verket denna kombi¬ 
nation af oberoende egenskaper, som bäst möjliggör sär¬ 
skiljandet af olika lifstyper från hvarandra. Det är häri¬ 
genom som lifstyperna blifva så karakteristiska och som 
de framstå som så väl begränsade botaniska begrepp, fastän 
på grund af egenskapernas fluktuation en vanlig botanisk 
beskrifning, framhäfvande skillnaderna dem emellan, som 
ofvan nämndt svårligen kan lemnas. ^) När tvenne lifstyper 
endast genom olika grad af en egenskap synas skilda från 
hvarandra, t. ex, genom stråets höjd, minskas intrycket af 
det karakteristiska i väsentlig mån. Det är i dylika fall 
som man blir tveksam, huruvida man har med olika lifsty¬ 
per att göra eller med modifikationer af en och samma 
lifstyp, framkallade af yttre förhållanden, hvilka äfven på 
Om lifstyperna äro skilda från hvarandra genom qvantita- 
tiva eller qvalitativa egenskaper, torde väl få anses som en sak 
af relativt underordnad betydelse för vår uppfattning af dem såsom 
olika botaniska begrepp, då deras natur af en gång för alla från 
hvarandra skilda, sjelfständiga kombinationer är densamma i 
ena fallet som i andra, oafsedt om skillnaden dem emellan kan 
uttryckas genom distinkta botaniska beskrifningar med ty åtföljande 
namn eller icke. Att gifva namn åt alla de kombinationer, som 
äro möjliga och som genom renodling — vare sig denna sker på 
vegetativ väg (inch apogami) eller såsom hos sjelfbefruktande växter 
är möjligt genom könsfortplantning — kunna särskiljas från hvar- 
andra såsom olika botaniska begrepp, skulle i hvarje fall, der mång- 
formigheten är så stor som hos sädesslagen, leda in absurdum. 
