146 
Phyteutna nigruiri H. W. Schmidt i Svërige. 
Härom skrifvef läroverksadjunkten E. Colliander 
i bref till utg. : »Den upptäcktes sommaren 1905 af folkskole¬ 
inspektören C. A. Nordlanderå Gräfte bys utägor i Stöde 
socken i-Medelpad. Växtlokalen är en äng, bevuxen med 
örter och gräs, samt belägen c:a 60 m. öfver hafvet. Väx¬ 
ten förekommer med blommande individ i hundratal och 
med endast bladrosetter i tusental på ett område af ett hek¬ 
tar, hvaraf ungefär hälften nyligen uppodlats. Af alla om¬ 
ständigheter att döma är växten här fullt spontan, utgör en 
relikt, analog med Phaca alpina L.» 
Vi meddela här beskrifning å arten. 
Rotbl. endast obetydligt hjärtlika, enkelt eller ojämnt 
naggade, de därpå följande bl. skaftade, äggrunda, kort 
tillspetsade, mot basen hastigt afsmalnande (ej något hjärt¬ 
lika som hos spicatum) och grundt naggsågade, de öfversta 
aflånga 1. lansettlika. Blomhufvudet beskrifves vara äggrundt 
1. klotformigt, sällan cylindriskt; på de sedda svenska exem¬ 
plaren var det cylindriskt, ofta rätt långt. Blr mörkvio¬ 
letta (i utlandet äfven, sällan, hv. 1. gula). Stångarsträngar 
n, glatta. 
Arten tyckes mest vara subalpin och dess utbredning 
går från Pyreneerna till Transsylvanien och i norr till mel¬ 
lersta Tyskland. Den är äfven anträffad som förvildad, t. 
ex. i Schlesien. - 
Arten står så nära Ph. spicatum, att några förf., ss. 
Schott i Öster. bot. Zeit. 1891, förenat dem båda till en art. 
emedan de ansett sig hafva funnit öfvergångsformer af icke 
hybrid natur. Andra påstå att det finnes verkliga hybrider. 
Då Ph. spicatum uppträder i Norge, vore det således 
ej så märkvärdigt, om den närstående Ph. Jiigrum uppträdde 
som vild i Sverige. Att den senare nu blifvit funnen på 
ett ställe i massa synes oss ej tala härför, men blifvande 
undersökningar kunna kanske visa att arten har en större 
utbredning här. Den t 3 "ckes dock under alla förhållanden 
fått säkert rotfäste i Medelpad. 
