230 
4 
»Adonis Uplandicus». Till införande antogos följande af¬ 
handlingar: i Handl.: Die fossilen Hölzer von König Karls 
Land, af W. Gothen; i Arkiv f. Bot: Några anmärkningar 
om Skånes mesozoiska Equisetacéer, af kand. Th. G. Halle. 
Den 9 okt. Till ledamot invaldes prof. Sv. Murbeck. 
— Akademiens äldre Linnémedalj i guld tillerkändes lektor 
S. Almquist. — Bland gåfvor, som anmältes, var en rik¬ 
haltig och synnerligen värdefull samling svenska JRosa-ior- 
mer af lekt. S. Almquist. 
Apogameter. Kupffers förslag, att bilda en ny 
grupp under »arten» med namnet apogamet, är möjligen 
tidsenligt, men han har ej föreslagit något tecken för eller 
någon förkortning af ordet »apogamet», hvilket nog är nöd¬ 
vändigt, om det skall få någon användning. Vi föreslå: ap. 
Man skulle således t. ex. skrifva 
AlchemiUa vtdgaris L. ap. acutangula (Buser). 
Men hvem skall sättas som auktor efter Buser? För¬ 
modligen bör det blifva den, som verkligen först på allvar 
använder denna uppställning. Att låta Buser stå utan paren¬ 
tes, öfverensstämmer ej med Wienerreglernas anda. 
Hur skall man behandla sådana arter, som ibland 
fortplanta sig med frön på vanligt sätt efter befruktning, 
ibland medelst apogami eller medelst apospori? 
Antingen »elementararterna» hafva uppkommit på ena 
eller andra sättet, och antingen de kunna hänföras till apo- 
gameterna eller ej, så förorsaka de praktiska svårigheter, 
när de blifva allt för många i ett släkte. För att undgå 
svårigheterna, har man stundom gjort en slags kompromiss. 
Man har i sådana fall inskjutit samlingsartens namn (på 
samma sätt som namnet på ett undersläkte eller en sektion; 
inom parentes mellan släktnamnet och artnamnet. Detta 
beteckningssätt kunde väl användas äfven när växtformen 
bevisligen är en apogamet. Man kunde således skrifva, t. ex.: 
Hieraciimi (silvaticum) graîididois Dahlst. 
Ut g. 
