10 
petala* Cor, polypetala har 3 former: c, schHopetala^ pleii- 
ropetala (såsom hos Polygala, Leguminosæ) och synpetala, 
— Våra Campanulæ skulle göra enda undantaget; men de, som 
hafva germen liberum, hafva ock tydlig pip» — Några omflytt¬ 
ningar blifva nödvändiga: Campannlaceæ komma till Semini- 
floræ, analoga med Trihilatæ bland Diseifloræ; Hesperideæ 
(bildningen alldeles sådan som vår Nymphæa) och Poly^aleæ 
till Baeifloræ, Ericineæ till Toiifloræ; insertio staminum hos 
dem är alldeles samma som hos Leguminoace, — Genom ett 
nogare urskiljande af de olika frukltyperna hafva ordningarne 
vunnit fulländning. Jag har alltid ansett de synkarpiska inne¬ 
fatta en sammanblandning af flere olika, hvilka det nu lyckats 
mig att klart särskilja. Utom utriculi efee. skiljas följande fem 
fruktsorter och fem ordningar i hvarje klass: 1. Holocarpæ : 
carpophylla- valvata; placenta centralis. Karpofyllerna med 
kanterna sammanvexta skiljda från placenta. Men placenta kan 
bilda skiljeväggar, såsom hos Plantago^ Caryophylleæ^ Pole- 
moniæ Æc.; men dessa ärb då fästade på karpofyllernas midt, 
och frön i alla fall fästade in angulis centralibus. (Att Polyga- 
leæ höra hit visa pålagligen Trigonia och Slar.hynrus; Impa¬ 
tiens hörer äfven uppenbart till Polygalæ typ). — 2. Syncar- 
pæ: placenta i centern, men karpofyllerne i kanten inböjda 
och vanligen sammanvexta med placenta, hvarigenom kapseln 
blir fleiTummig (såsom hos Ericeæ^ Solanaceæ ^ Hypericinæ 
etc.). Stiftet alltid i centern och ett enda. Dissepimenta all¬ 
tid af de inböjda karpofylleimes kanter och derföre ej såsom 
hos Holocarpæ fästade på valvlernas midt. Om än karpellerna 
slutligen skulle åtskiljas, såsom hos Borragineæ ^ äro dessa dock 
synkarpiska föröden enkla centrala stylus. — 3. .Pleurocarpæ : 
motsvara holocarpæ, men placentæ äro ej samlade i centern , 
utan på valvlernas sidor, ryggnerv eller kantnerv, såsom hos 
Viola y Gentiana o. s. v. Hit höra alla med placenta parietalis 
eller suturalis. — 4. Schizocarpæ : desse stå till pleurocarpæ i 
samma förhållande som holocarpæ till syncarpæ; men här skiljer 
sig hvarje karpellarblad och divergerar, hvarföre styli discreti 
blifva en osviklig karakter för dessa från syncarpæ. Hit höra 
