oj blifva fråga oni annat än spridda tillägg af förut oj anmärkte 
eller upgifne vaxter. - 
Söder om Motala i Winnerslads socken äro således att til¬ 
lägga; Anlhemin iiucloria (åkrar), luraæacum officmale e, 
lividum , Koch <våt ängsmark). Valeriana ofjicinalis förekom- 
mer äfven, ss. på Borens strand, med flera sljelkar från roten, 
-men alltid utan stolones; vidare Cascuta Epilinum^ Liiho- 
spermnm ofjicinole (Borens brantare stränder i nordöstra delen 
af socknen), Marrubium omkring gårdarne, Lamium incisum 
ocb infermedim (allmän särdeles i kåltäppor och potatesåkrar), 
Barlsia alpina (kärr på öfvergångsfoimationen både här och i 
de närgränsande socknarne ss. Hagebyhöga, V. Stenby o. s. v.), 
Lathraa squamaria (Sonnorps äng); Gentiana Amarella cum 
/ 
var. lancifolia samt Gentiana campestris var. ehloræfolia Koch 
(den enda form af denna art, som här förekommer), Androsace och 
Artemisia campestris (på hackarne), AnagalUs (Wedhems å- 
krar), Selinum Carvifolia (i de flesta ängar och betesmarker), 
Sanicula (i ängarne), (StatTanslorpsjöarne), T//«- 
lictrum jiavum (ängar och åkerdiken) samt på Borens tätt busk- 
heväxta strand en stor varietet med bredare, rundade småblad 
(Thah flavum /^) dubium Hn. Ed.- 3.), Batrachium stagnatile, 
Banuneulus auricomus /^) fallax (StafTanstorpsbackarne), Vi¬ 
ola hirta och epipsila (här mera allmän än V. palustris). Ti¬ 
lia europæa oc\\ Lychnis silvestris (i ängarne vid Boren), Si¬ 
lene inflata (åkerrenar), Epilobmm parviflorum (vanlig i skogs¬ 
kärren), Sedum sexangulare (Sonnoip), Ononis arvensis ^ 0- 
robus ni^er (Staflanstorp), Vicia an^ustifolia a) segetalis 
Koch, Lalhyrus palustris (vid Motala åns utlopp). Prunus 
spinosa (Dufvedahl), Cratægus monogyna [d) pinnat ifida ^ 3Jo- 
notropa Uypopithys f) glabra (skog vid Sonnorp), Chenopo- 
dium rubrum (prestgården) , Salix depressa, Hippuids i djupa 
kärr nära Sonnorp, der äfven träffas en större form af Chara 
gracilis. I Staffanstorpsjöarne ligga massor af Chara hispida 
stor och inkrusterad. — Den Orchis, söm i förra upsa t isen kal¬ 
lades latifolia, och som med både röda och hvita blommor nä¬ 
stan alltid trälTas i kärren på öfvergångsformalionen så väl här 
