/ 
35 
Författaren har också å sin sida sökt att återgälda det för« 
troende, hvarmed hans arbete omfattats, genom att lemna all 
/ ■* 
möda ospard för att med hvarje ny iiplaga göra det alit full¬ 
ständigare och mera motsvarande sin bestämmelse. Han vid¬ 
hänger ingalunda envist sina en gång uttalade åsigter, utan 
ändrar dem dä han hlifvit öfvertygad om deras oriktighet; 
han stödjer sig i främsta rummet vid sin egen erfarenhet; 
men då så väl hans högt mot norden belägna hembygd, som 
ock hans trägna tjenståligganden sätta honom ur stånd att 
i den lefvande naturen observera en mängd, särdeles sydli¬ 
gare, vextfornier, så slutar han sig i fråga om sådana till 
'den mest godkända auktoritet; i sådana fall är det ganska 
ursägtligt om han mera lutar till den konservativa sidan: 
d. V. s. helre omfattar en äldre än en ny åsigt, helre före¬ 
nar än åtskiljer. Man hör också icke glömma, att hufvud- 
afsigten med arbetet icke är att framställa eller göra gällan¬ 
de några egna åsigter, utan att lemna en lärobok och hand¬ 
ledning, genom hvars begagnande nyhegynnaren sättes i till¬ 
fälle att på egen hand göra sig bekant med skandinaviska 
floran. Häri innehålles orsaken, så väl till det sätt, hvarpå 
vextfysiologi, organografi och geografi behandlats, som ock 
till användandet af det Linneanska systemet, äfvensom der- 
till att ej alla af de i nyaste tider särskiljda arter antagits 
såsom egna, ulan ofta förenats med de närmast förvandla. 
Det biologiska momentet utgör utan all motsägelse ett det 
allravigtigaste för bestämmande af yextfonners arträtlighet» 
en vigt som först i sednare tider blifvit erkänd; men för att 
kunna rätt upfatta de biologiska karaktererne fordras en er¬ 
farenhet och en ihera öfvad blick, som nybörjaren saknar 
I och först framdeles förvärfvar; han behöfver således yttre, 
genast mera i ögonen fallande karakterer för att åtskilja ar- 
i ter; och det är hans behof som Förf. afsett ide fall, da han 
j tyckes förbise eller lemna utan upmärksamhet de biologiska 
skilja itigheter, som i fråga om mycket närbeslägtade (eller 
kanske ^rättare analoga) former under sednasle åren fram¬ 
ställts. — Med få ord: för att göra Förf. och hans tillgöran- 
- 
