Ha allmännare i Norge än L, spadicea DC; Ref. har ådnin- 
slone ej på sina vandringar träffat den, men erhållit ex. 
deraf af Som mer felt; speciela vextställen torde derföre 
snarare hafva hort utsättas vid den sednare än den förra.— 
-Und er EpUohinm alpinnm äro vä! ailiför många former sam¬ 
manförda. — Saxifr» hieracjfotia Kit.- Sollselsätren ligger i 
I Loni och ej i Vaage; Gr^esvigsätern på gränsen mellan Gud- 
hrandsdal och Valders, men ej vid Tofte. — S. adscendens 
lulea har Ref. funnit vid Kongsvold på Dovre, ehuru myc¬ 
ket sällsynt. — Af Sagina nivalis anträffade Ref. 1839 vid 
utloppet af Nystuebäck bland Cerast. latifolium en större m'e- 
} ra grenad och utbredd form , vid första anblicken mest lik- 
I nande <5. slriclft Fr., hvilken än mera öfverlygade Ref. om 
i vextens arträtt, — Cotou, vulgaris nigra vexer på flera 
ställen vid Ronneby i Bleking. — Deremot finnes derstädes 
alldeles icke Rubus discolor Weihe, utan allenast /?. Radu¬ 
la, äfvenscin /?. corylifolius Sm. — Det gläder Ref. att se 
I \ 
Pourrets namn Polenlilla maculata uptaget; det är E. 
Meyer, som i Plant, Ijabrad. p. 76 visat tillbörligheten att 
uptaga detta namn. — Lamium incisum Willd. får yäl er¬ 
hålla värdighet af egen art.-Någon Öfveren^stämmelse 
mellan Förf. och Ref. olika åsigler rörande hirla L. 
lärer ej kunna åstadkommas. Här är icke platsen för Ref. 
att än vidare utveckla sina skäl; blott det vilT han nämna, 
att han sett och undersökt exemplar från Sverge af den 
art han måste anse såsom Dr. hirta L., äfvensom att han 
numera anser Dr. scandinavica och laxa såsom former af 
'Dr, rupestris Br. alldeles ej såsom skiljda arter, hvilket 
man af Förf. uttryck skulle kunna Iro. — Arabis petræa 
Lam. finnes blott på nordvestra foten af Dovre , men på Filefjeld 
vid Nystuen. — Gnaphalium norvegicmn Retz. qvarstår sonr 
var. under Gn. silvaticum; Ref. skulle vilja omfatta deras me¬ 
ning, som skilja dem, — Erigerou elongatus Ledeb. Ic. fl. 
Alt. öfverensstämmer i alla delar fullkomligt med den nor¬ 
ska vexten, sådan Ref. samlat den både på Dovre, i Valders 
och Filefjeld; men huruvida Erig, Dröbachense Fl. D. bör 
