39 
i 
pj heller <ler, hvarifran han likväl daterar silt arbete, afvetat 
honom förrän han med ens framstod fiillhildad och författare 
till en hel flora. Redan denna omständighet lälcr förmoda 
att hela arbetet torde sakna värde, ty för att utarbeta en flo¬ 
ra med något värdé, fordras att slå i beröring med botani¬ 
sterna i landet; det är ock ej annat än ett misslyckadt samman¬ 
drag och kompilation af Ha rim ans flora 3:e ed., med in¬ 
blandande af ett och annat, söm skulle vara något nyare, 
men derjemle med förbiseende (troligen till följe af okunnig¬ 
het) af en mängd vida vigtigare. Man måste beklaga den 
forlagshandel som blir narrad att öfvertaga ett dylikt arbete, 
hvilket icke bör hafva och säkerligen ej heller får någon afsätt- 
ning; ty utan fråga köper en hvar vida helre Har t mans 
flora, sotu är fullständig och tillförlitlig, än denna bok, som 
ej blott är ofullständig ulan ock vanstäld af misstag. 
Ordningen är alldeles densamma, som i Hartmans flora. 
Rland syslemerna redogöres för Linnés, Tourneforts, Fries’s 
och lleichenbachs (Decandolles förbigås alldeles); vid de si¬ 
sta båda upräknas allenast ordningar och familjer. Slägt- 
och art-diagnoserna äro i allmänhet någorlunda; i de sedna- 
re ingå ofta habituela kännemärken. Ingen konseqvens är 
följd i fråga om formers betraktande som arter eller blott 
som varieteter; många särdeles bland de i sednare lider så¬ 
som sjelfständiga arter frcmslällda vextformer äro nted full¬ 
komlig tystnad förbigångna; men det oaktadt har den sig så 
kallande författaren ej kunnat låta bli att upställa sjelf nå¬ 
gra nya arter, väl i den afsigt att sålunda förvärfva sigden 
slags odödlighet som synonymiken kan skänka. Sådana ar¬ 
ter äro: Rrylhræa minima och 7?. r//rÄo/o7//r/bildade af Æ*. 
cheila; Saxifraga gracilis möjligen S,adsceudens (som ej fin¬ 
nes omnämnd); Rosa varia me A syn. R. coriifolia Fr,^ R. 
collina Jaer/., R. sepium Sw.^ R. canina pubescens ; 
Vicia tenuior närmast F. cassubica, — Stipa pemiata står 
ännu bland Ivifvelakliga vexler i Sverge! — Vid arternas 
anordning inom större slagten är vanligen ingen grund följd, 
sä alt de i sjelfva verket mest närsläglade ofta äro skiljda från 
