2 
Zoologer begynt bearbeta detta fält för undersökningar; 
botanisternas bidrag att häröfver sprida ljus äro mycket 
ringa. Bland de vigtigaste frågor vid dessa undersöknin¬ 
gar är visserligen den om uppkomsten och utbredningen 
af den växtverld, som nu betäcker jordytan; och af dessa 
framställa sig vissa grundfrågor, hviika först måste af- 
göras. 
1 . Der frågas således, om hvarje växt-art ursprtmg- 
Ugen har uppstått på ett ställe (s. k. centrum), hvarifrån 
den sedermera utbredt sig öfver mindre eller större, stun¬ 
dom öfver ofantliga sträckor, eller om man får antaga, 
att samma växt-art ursprungligen uppkommit på flera, ofta 
långt från hvarandra aflägsnade ställen; hvarmed då också 
den frågan slår i sammanhang, om det är nödvändigt alt 
för hvarje växt-art antaga en enda individ (eller två, i 
fall de båda könen finnas åtskiljde på tvenne plantor], 
eller om man kan förutsätta flera ursprungliga individer. 
När man så bestämmer artbegreppet, att det är en 
samling af individer, som alla härstamma frän en enda, 
så grundar man begreppet på en hypolhes, eller förut¬ 
sätter hvad som först skall bevisas, ty man har ej anfört 
något bevis för ett sådant gemensamt ursprung. Men 
afser man de förhållanden, som den nuvarande geogra- 
phiska fördelningen företer, sä blifver denna hypothes 
högst osannolik, i några fall alldeles oantaglig. Ty för 
alt kunna genomföra idén om hvarje arts gemensamma 
centrum, måste man uppvisa medlen för dess van¬ 
dringar. Men lätt skall man inse, alt om än dessa ofta 
nog äro förhanden, äro de dock i de flesta fall alldeles 
otillräckliga att förklara samma växtarts förekomst i långt 
aflägsna länder. Dessa medel äro neml. menniskorna, som 
medelst sin verksamhet, dels med dels utan afsigt, föra 
växter från ett ställe till ett annat; dernäst hafsström- 
marne, som bringa växternas frukter från kust till kust 
(kokos-nöten); floden, som förer bergväxternas frukter 
eller frön ned i dalarne ; vinden, som kringsprider växt- 
frön och frukter, särdeles sådane, soni hafva en bekläd¬ 
nad af hår, fjun eller s. k. vingar, som göra att de lätt 
kunna bortföras; foglar, som likaledes stundom kunna 
befrämja utbredningen. Vidare kan man, der den geo- 
. 1^ ii!* 
m rf ... . 
