10 
huruvida den kan hafva öfverlefvat de sLora omhvälfnin- 
gar, som dylika bergsmassors höjning maste förorsaka. 
Elt annat skäl för att tillägga Alpfloran en ung ålder 
är jordens tilltagande värme. Har jorden nemligen efter¬ 
hand blifvit afkyld, så måste ju de växter, som trifvas 
vid den lägsta värmen hafva sednast framkommit, då de 
klimatiska förhållanden ej förut funnos, som för dessa växter 
äro de mest gynnsamma. Häremot ställer sig visserligen 
Agassiz’ theori, i följd hvaraf det före den nuvarande 
Jord-perioden har varit en tid, då ej blott Schw^eitz, utan äf- 
ven Frankrike och Tyskland lågo begrafna under ett bestän¬ 
digt istäcke, liksom nu de yttersta polarländerna; men 
utom det myckna, som man väl med rätta kan invända 
mot denna theori, vill jag blott anmärka, att de många 
spåren i Nordeuropa af träd från de yngre och yngsta 
lertiär-perioderna, tala högt emot densamma, likasom de 
många spåren af trädvegetation i de äldsta torfmossela— 
gren och de submarina skogarna ådagalägga, att under 
eller omedelbart efter Diluvialperioden trädvegetation fanns 
i Nordeuropaj hvilket ju ej kunde äga rum, orri Medel— 
europa hade varit beläckt af evig snö. Slutligen tala de 
fossila elephanlerna och Rhinoceros i Siberien deremot; 
ty om det än må anses som villfarelse, när man förut 
antog, att dessa djurs tillvaro förutsatte ett varmt klimat, 
så är det dock visst, att de ej kunde lefva i trakter, 
som beständigt voro begrafna under isen, och om med- 
lersta Europa hade ett sådant is-klimat, måste detsamma 
snarare finnas i Nordeuropa och Siberien. 
Således synas äfven de klimateriska förhållanderna 
tala för alpvegetationens unga ålder. Tilläggas bör dock 
emedlertid, att beviset härmed ej är fullständigt genomfördt. 
Vigligare bevis skola möjligen kunna hemtas från 
al'pD eg etationens egen karakter ^ och del i flera hänseenden. 
Det är ett tillräckligen bevisadt och af de fossila växterna 
stadgadt factum , alt de lägre växterna hafva framalstrals 
förr än de högre, att alltså jordens historia, med häns}^ 
till växterna liksom med hänsyn till djuren, erbjuder en 
utvecklingsserie frän de enklare till de mera sammansatta 
organismerna. Under den äldsta perioden (Stenkolsperioden) 
herrskade de blom-lösa växterna [Plantce vasculares crypto- 
gamce) och i brunkolsperioden Barrträd och Cycadeer, 
