11 
Ijvilka höra till de blomkron-lösa växterna [Dicotyledoneæ 
apetotl(xi). Nar dessa facta slä klara för oss, blifva vi be¬ 
nägne all antaga, alt till och med i den närvarande växt— 
verlden ett slikt förhallande kan iakllasas, oni än i rin— 
gare grad; och all således bland två af nutidens Floror 
den, hvari de högre växtformerne äro mest öfvervägande, 
är den yngste. För att pröfva om denna förmodan svarar 
mot verkligheten, har jag jemfört Alpfloran med Tysk¬ 
lands Flora samt med Fornverldens och dervid kommit 
till följande talförhållanden: 
Fornverldens Flora 
Nuverldens Flora 
Före Kritan 
Bloin-lösa (Fl. 
vasculares 
Etter Kr. 
Tyskland 
Alperna 
cryptogamæ) 
'Fre fa Is-vaxier 
(Monocotyle- 
.81 
.02 
.02 
.02 
doneæ) 
Femta Is-väx- 
ier (Dicotyle¬ 
doneæ) 
Kronlösa (A- 
.0() 
.13 
.21 
.10 
petalæ) 
Kro n -äga n de 
.12 
.45 
.08 
.04 
(Petalifene) 
.01 
.40. 
.00 
'.78. 
Till följe liäraf har Alpfloran 78 pCt femtals-väx- 
ter med blomkrona, den tyska floran blott 69 pCt och 
Fornverlden efter kritformationen 40 pCt, före densamma 
blott 1 pCl. Deremot utgöra de kronlösa femtals-växlerna 
i Alpfloran blott 4 pCt, men 8 pGt i den tyska floran 
(7 pCt, ifall strandväxterna frånräknas), medan de i forn¬ 
verlden (när Cycadeerna räknas med] utgjorde före kritan 
12 pCt., efter densamma 46 pGl.; med afseende på Gryp- 
togamerna, hvarest förhällanderna äro så helt olika mot 
fornverldens, är quolienlen lika. Men man bör ej blott 
afse talförhållanden, utan också hvilka grupper företrädes¬ 
vis äro herrskande på och karakteristiska för alperna och 
der utveckla mångfald af former, och i delta hänseende 
förtjenar anmärkas, att det är Ranunculaceer, Rosaceer, 
Saxifrageer, Cruciferer, som här synnerligast framträda i 
egendomliga former, alla familjer, som höra till de mest ut¬ 
vecklade; dernäst Primulaceer och Gentianeer, som också 
