37 
slägtena och sedermera anordna sjellva Floran efter det nat. Syste¬ 
met, så införde författaren i denna upplaga för första gången den 
naturliga anordningen, lämpad på Sveriges och Norges växter. Att 
ingen svårighet härigenom uppstår vid den första examineringen är 
klart, emedan slägt-klaven lemnar dervid all nödig lättnad; men att 
lärjungen, genom begagnandet af den naturliga anordningen, smånin¬ 
gom och lika som på köpet skall erhålla vana vid och insigt i de na¬ 
turliga familjerna, är lika tydligt. — Hvad vi dock ej kunna under¬ 
låta att dervid anmärka, är att, då inom hvarje familj slägtena sins- 
• emellan följa i en naturlig ordning, delta ej alltid är fallet med de 
särskildta arterna under hvarje slägle; man jemföre t. ex. sl. Rumex, 
Salix, o. s. V. Detta vore dock elt consequent genomförande af en 
riktig princip. 
Vid ett betraktande af de nyheter, som denna upplaga företer i 
jernförelse med den föregående, skall man icke underlåta att se ett 
märkbart framåtskridande. Det hörde nemligen till Dr. Hartmans 
mest utmärkande egenskaper att länge vara betänksam vid det nyas 
antagande, men ock snar att erkänna det, då grundliga pröfningar 
utföllo gillande. Det är till följe häraf, som det är vår fullkomliga 
öfvertvgelse, alt de dilTerenspunkter, hvilka ännu i åtskilliga fall quar- 
stå mellan Prof. Fries’ Summa Vegetab. Scandinaviæ och Dr Hart¬ 
mans Handbok, med hvarje dag skulle'blifvit allt färre; ty den bio¬ 
logiska uppfattning, hvarigenom Prof. Fries’ bestämningar aro så egen¬ 
domliga, blef allt mera äfven Dr Hartmans. Vi röja i denna upplaga 
många spår dertill. 
Man har mot denna Handbok stundom anmärkt alt artdiasrno- 
O 
serna ej äga den noggrannhet och den karakter af att vara hvarandra 
motsatta, hvilken i så hög grad är af gagn och vigt vid artbestäm¬ 
ningen. Om detta är sannt, så bör man dock ihågkomma, att För¬ 
fattaren fästat afseende ej blott på de inom Skandinavien hittills kända 
arter, utan jemväl på dessas grannar, för hvilkas skull det stundom 
varit nödigt att utvidga artkaraklerna. Denna method har ock be¬ 
funnits nödig vid det stora antal af novitier, som nästan med hvarje 
år tillflutit den Skandinaviska Floran. 
Den bok, hvars titel vi ofvan afskrifvit, var Dr Ha rtmans sista 
arbete; den är hans testamente till alla dem, som med honom älska 
den fosterländska växtverlden; der har han nedlagt resultaterna afen 
nära 50-årig forskning öfver hvad vårt land eger af blomsterskatter. 
Hade Författaren fått njuta af en längre lefnad, skulle dessa forsknin¬ 
gar ofelbart blifvit fortsatta och vi riktade med nya framställningar af 
dessas följder. Hvad han nödgades lemna ofullbordadt må vi söka 
fylla, så vidt vi förmå; hans arbeten och hans antydningar skola 
dertill blilva oss de yppersta anvisningar. 
Den enkla skildring af Dr Hartmans lefnad, som sonen lemnat, är 
enkel och värdig. Hvilka bevis på inre kraft, ädelt nit och varm kär¬ 
lek att befordra det sanna och nyttiga finne vi ej af dessa biographi- 
ska dragI Den, som så lefvat och så verkat, kan i sanning prisas 
lycklig. A — n. 
