3D 
trenne sectioner (en för livarje Nation), slciille arbetet såsom qvartal- 
skrift skiftevis tryckas i de tre Nordiska ländernas hufvudstäder. —• 
Det svar, Bestyrelsen under d. 13 Mars mottog från Danska Kabinets- 
secreteriatet, är af det inneball: att sedan upplysning vunnits derom, 
att något understod till det ifrågavarande företaget ej var att vänta 
hvarken från Svensk eller Norsk sida, samt den Skand. Naturforskare¬ 
församlingens Committeer i Stockholm ocli Christiania ej önska del¬ 
taga i tidskriftens utgifvande, dels af brist på tid och arbetskraft att 
på ett någorlunda tillfyllestgörande sätt utföra ett sådant arbete, dels 
emedan i Sverige och Norge populära tidskrifter i samma anda, som 
den påtänkta, redan utkomma — — »har Hans Majestæt Kongen.... 
ikke fundet Sig foranlediget til at understölte*Udgifvelsen af oftom- 
meldte populaire naturhistoriske Tidsskrift». — 
Det är kanske icke oss tillständigt att uttala den djupa ledsnad 
vi erforo vid genomläsandet af detta utslag. I en tid, då den stora 
allmänheten med allt mer och mer tvingande skäl fordrar delaktighet 
i de stora, äfven vetenskapliga frågornas lösning och följder, borde 
det vara vetenskapens skönaste arbete att göra denna allmänhet skick¬ 
lig till utöfvandet af sina rättigheter, och statens ömmaste pligt att 
på alla sätt lätta vägarne härtill. »Naturforskarens kall är, såsom Bi¬ 
skop Agardh så väl uttrycker sig, ej blott att utvidga Naturveten¬ 
skapernas område inom veienskaperne sjelfve, utan tillika att utvidga 
delta område inom mennisloslägtet^ och göra dem så välgörande, 
således äfven så allmänna, som möjligt». Förgäfves klagar man öfver 
förakt för naturens kännedom, förgäfves arbetar man med att öfver- 
lyga det »Naturvetenskaperna äro ett bildningsmedel», förgäfves åbe¬ 
ropar man svårigheter vid att få studera, mötande hinder vid att i 
våra läroverk gifva Naluralliislorien en henne värdig plats, eller 
hennes målsmän anseende i jemnbiedd med de öfrige kunskapernas; ty 
så länge ej vetenskapsmännen, ja! vetenskapsmännen ex professo, stiga 
ned bland allmänheten, tolka för dem begripliga läror och sträfva att 
till sinn bundsförvandter vinna alla, så länge skola de bättre viljande 
ropa i öknen. Väl äro de äkta vetenskapsmännen sysselsatte med 
lösningen af höga frågor och utransakandet af vigliga ämnen, men 
allmänheten begär så litet för alt tillfredsställas och skördar så 
oändligt mycket gagn af hvarje sannt meddelande. Eller hafva icke 
alla sett hvad de i Stockholm under sednare åren af Proff. Wahl¬ 
berg, Selander och Loven hållne offentliga föreläsningarne ut¬ 
rättat, huru de spridt, om ej intim kännedom af det rent vetenskap¬ 
liga, dock aktning och kärlek och lust för allt, som sammanhänger med 
forskning i naturens outtömliga rikedomar? — Nog af: det är att 
beklaga, det ett förslag af så ädelt, af så djupt i nationalbildningen 
ingripande syfte, blifvit om intet. Men den tanke Biskop Agardh 
uttalat är af för stor betydelse för vetenskapen och, vi kunna väl 
tillägga det, för Nordens framtid, att de hinder, som nu synas före- 
fmnas, ej skulle någonsin falla; och det skall ske, då staten i natur¬ 
vetenskapernas kraft erkänner ett mäktigt stöd för folkets materiella 
och intellectuella helsa, och då vetenskapsmännen inse, att det bästa 
