48 
parallela med bracleolerae och f är det bakre kalk¬ 
bladet, som är parallelt med slammen eller axeln. 
Inuti' kalken synas embryonidiens 4 blad: och 
äro de små yltre; och äro de 2 flikarne af det 
främre embryonid-bladet, som man väl skulle kuniia laga 
för 2 särskilla blad; k är del bakre embryonid-bladel. 
Sådane äro dessa i sanning märkvärdiga organer. 
Jag skall nu öfvergå till beskrifningen af embryoni- 
diernes groning. 
Vexlen, som jag medtog på en excursion i sällskap 
med Magister Hardin, som var min med Wermlands och 
Dahls Vexlgeografi välbekante vägledare, uti Juli månad 
på en af Kors-öarne i Venern, var full i alla sina spet¬ 
sar med kalkar, inneslutande embryonidier. Då jag erin¬ 
rade mig, att dessa besynnerliga organer, hvilka jag i det 
föregående kallat embryonidier (fig. 2, 3), hade blifvit 
observerade groende, nedlade jag grenar af vexten i en 
kruka samt öfverhöljde dem med Sphagnum, som hölls 
fuktig. De föllo snart af och lågo strödda på ylan af 
jorden. En del blefvo genom vattningen öfverhöljda af 
jord. Jag såg under flera veckor ingen förändring hos 
dem^ och började misströsta om mitt lilla utsädes fram¬ 
gång. Slutligen framuti September såg jag några gröna 
spetsar (fig. 4) utan blad uppsticka ur jorden. Vidunder- 
sökning fann jag, all de uppvuxit ur de embryonidier, 
som varit nedmyllade. När jag upptog dem, fann jag att 
de äfven slagit rot (fig. 4 f). De två inre blad, som 
utgjoMe émbryonidien, (a och b) med sina 2 yttre mindre 
stödjeblad (c) (d synes ej pä figuren) voro ännu lika gröna 
och oförändrade. Plantan liknade helt och hållet en liten 
groende dicotyledon, uti hvilken e förställer plumula, 
a och b cotyledonerne, och f radicula. Jag kallar der- 
före dessa organer plumulidier, då naturligtvis de 2 stora 
bladen, som tillhöra embryonidien, måste få namn af coty- 
ledonidter. Något senare började äfven de embryonidier, 
hvilka lågo strödde ofvanpå jorden, att visa sina spetsar, 
och utskicka sin radicula, som nedkröp i jorden. De 
förra, eller de nedmyllade, vexte bättre och fortare, hvil¬ 
ket äfven deraf kunde härleda sig, alt de senare vid hvarje 
vattning stördes i sin ställning och fördes ifrån ett ställe 
till ett annat. 
