49 
Efter en eller annan vecka började de gröna 
same (fig^ 4), alt utveckla några blad (fig. 5). Dessa 
voro mycket små, såsom pä mossor. De vexle derefter 
mycket långsamt, både i höjden och i afseende på bred*- 
den, och ännu i Mars månad, då detta skrifves, äro plan- 
torne icke ens sä stora, som de visa sig på fig. hvil¬ 
ken, liksom fig. 4, är i afseende på 'plumulidien dubbelt 
förstorad. 
Under vintren hafva de icke vuxit märkbart. En del 
af plantorne har genom omöjligheten för mig alt lika akta 
dem alla, förgåtts; men de, som äro qvar, äro knappast 
större nu, än de voro i November. Cotyledonidierne äro 
äffen oförändrade, lika gröna och friska. 
Det återstår visserligen ännu alt se dessa små plu— 
mulidier uppvexa till vanliga plantor af Lycopodium Selago. 
Men dertill fordras väl ett för deras natur fullt passande 
läge. Ty det är en allmän lag, att fröna lättare gro, än 
de utvexa till plantor, och att en otalig mängd af grodda 
frön förgås, då den local de söka, ej är passande. 
Sådan är dessa vexlers märkvärdiga groning. Jag 
kan ej öfverlyga mig om, att embryonidierne med sina 
kalkar äro analoga med knoppar, icke ens med bulbiller. 
Men om de det icke äro, måste man betrakta embryoni— 
dien såsom en embryon. Man‘finner hos så många bland 
de högre vexterne embryo fullt utbildad till planta i 
sjelfva fröet, och man har här tydligen analogier af de 5 
delarne af embryo hos de högre vexlerne: cotyledonerf 
plumula och radicula. Dess skillnad är, alt embryo här 
är bart. Men dertill visar sig en öfvergång hos Coni- 
feræ. Antager man embryonidien för embryo, så blir 
kalken dess omhölje, och bracteolerne fröets omhölje eller 
carpophyllerne. Att dessa icke äro mer an två och sitta 
pä sidorne, och ej, såsom vanligt är, hafva något blad 
parallell med antingen axeln eller bractean, kan härleda 
sig af en förkrympning, så alt man kan antaga möjligheten, 
aft del typiska antalet är 3 bracleoler. 
Jag har alltid varit af den tanken och ansett det 
vara en princip för sann naturforskning, alt det ej finnes 
hos särskilta vexter sårskilte organer, eller sådane, som 
icke finnas hos andra närslägtade vexter. En följd af en 
