«5 
(lå deremot det är en sanning att humaniteten och civilisa¬ 
tionen under de sednare tiderna gjort omätliga framsteg, 
och att den tid, hvari vi nu lefva, 'är en stor vändpunkt 
i raenskliga kulturens historia — likaså ligger det ingen 
sanning i den nedslående läran att naturen föråldras och 
att jordens fruktbarhet och vegetativa productionsförmåga 
småningom aftager. Väl är det ett factum att något dy¬ 
likt synes, vara fallet, icke blott på enskilda ställen, utan 
öfver hela landsträckor; att t. ex. i vestra Småland 
stora öde hedar med en nödväxt 'vegetation af ljung, 
mossa och lafvar nu intaga de .ställen der fordom voro 
rika gräsmarker och väldiga barr- och löfskogar; att flyg¬ 
sanden, liksom ett öppet frätande kräftsår, hotar fördrifva 
plundrarne sjelfva; att i Westergöthland dess fruktbaraste 
slättland, som längre tid lidit af en fortgående afmagring 
och dess rika skogstrakter nu blifvit svältor; att Hallands 
yppiga vegetation och Gelteröns ännu 1596 väldiga ek¬ 
skog nu mera blifvit ofruktbara hedemarker; ja att Ryss¬ 
lands stepper fordom haft en herrlig skogsbeklädnad — 
men detta är icke en följd af inre naturnödvändighet, 
utan tvertom af menniskans misshandling af naturen. Först 
utrotas genom misshandling och svedning skogarne, derpå 
infinna sig endast sådane växter (mossa och lafvar), som 
kunna trifvas på den magraste jord hvars grå hår de ock 
kallas, och af dessa skogarnes försvinnande och alla de 
närande jord-ämnenas förstöring försämras klimatet, min¬ 
skas nederbörden, göres snöns qvarstadnande, och bäckars 
och källors närvaro omöjlig, pä samma gång sol och vin¬ 
dar utsuga all must och fuktighet från de kala fälten. 
Deremot, när naturen är sig sjelf lemnad, aflynar 
den alldeles icke, utan stiger till allt större förädling, och 
frambringar allt ädlare naturalster. Vi se detta i ordnin¬ 
gen för hela den organiska skapelsens uppträdande på vår 
jord, der det lägsta och ofullkomligare alltid måste föregå 
det högre och fullkomligare, i mångfaldiga gradationer, 
för att bereda hjelpmedel för det fullkomligares utbil¬ 
dande och villkoren för dess bestånd och trefnad. Ett 
sådant arf efter tallösa förgångna generationer är humus, 
och som detta med hvarje år ökas, der det ej förstöres, 
så ökas ock derigenom ländernas naturliga fruktbarhet. 
