133 
Eutaxia. Dessutom kan man sluta lill en sådan æstiva- 
lion hos kalkbladen af æstivationen hos kronbladen, eme¬ 
dan kalkbladens æstivalion, typiskt och normalt, år den¬ 
samma som hos kronbladen, men i omvånd ordning, nemb 
om den ena går framifrån bakåt, så går den andra bak¬ 
ifrån framåt. Hos Papilionaceæ år vexillum, eller det 
bakersta bladet, det yttersta, dernåst alæ och sist båcla 
bladen af carina. Derföre måste åfven det främsta kalk- 
bladet vara det yttersta, dernåst sido-kalkbladen och sist 
de bakre bladen innerst. 
Orsaken dertill, att frukten har en enda karpeli, som 
vånder sin rygg emot periferien af inflorescensen, år sanno¬ 
likt ömvändningen af blomman, eller att det udda kalk¬ 
bladet sitter framåt i stället för bakåt. Ett motsatt för¬ 
hållande äger visserligen rum hos Synanthererna, der den 
enda carpellen sitter på samma sätt, med ryggen åt peri¬ 
ferien, men dock är parallel med det udda kronbladet, 
som sitter framåt. Detta förklaras likväl derigenom, att 
hos Synanthererna kalken nästan helt och hållet försvin¬ 
ner och endast kronan utvecklas. 
2. G er aniaceæ. 
Pro bracteis adsunt Stipulæ bractearum, hracteolæ mihi. 
Sepala 5; exteriora 5; interiora 2. Ex exterioribus 
impar posticum et debilius; 2 celera antica fortiora. 2 in¬ 
teriora lateralia. 
Petala 5. Impar anticum, debilius, et intimum. Ex 
posticis duobus dexterum extimum, dein sinistrum inte¬ 
rius, tum lateralia interiora, tandem anticum, ut diximus, 
intimum. 
Stamina tepalis numero æqualia, iisque parallela, 
ideoque normaliter 10. Sepalorum majora celeris h. e. 
quam petalorum. Explicantur eodem ordine ac tepala 
eorum; sunt ideo inæqualia et interdum sed definito or¬ 
dine abortiuntur, ex quo generum diversitas oritur. 
Glandulæ 5 inter sepala et eorum stamina. Postica 
glandula in tubum Pelargonii abit. 
Carpella 8, petalis parallela. 
