158 
1 
1 den andra. Sådant observeras äfven hos andra familjer, 
såsom hos Hypertcineæ. Äfvenledes är det märkligt, all 
samma opposition finnes äfven hos Oxalidernas kalkblad, 
men i motsatt ordning. Man bör observera detta pä 
sådane species, sorn bafva regelbundet dicholomisk in¬ 
florescens, l. ex. hos Oxalis rosea. På de öfriga ser man 
väl, att blommorna äro olika vridna och tror alt de der- 
före äro regellöse, men det är tvertom. 
Äfven har jag trott mig observera samma olikhet 
hos centralblomman. 
Det är kalkbladens ståndare, som äro dubbelt längre 
och ej, som flere författare (De Candolle, Koch) tro, 
kronbladens. 
Det lilla fjäll, de längre ståndarne hafva utanför 
sig, motsvarar Geraniaceernas glandler. Det är med dem, 
som de kortare ståndarne sammanväxt och bilda en mo— 
nadelphisk ring, hvarigenom kronbladens ståndare, Ivert 
emot vanligheten, skjutas innanför kronbladens ring. 
4. Tropæoleæ. 
Bracteæ non nisi folia. 
Sepala 5, quorum duo complete extima, scilicet pos¬ 
ticum et sinistrum anticum; duo intima scii, lateralia; 
quintum dexterum anticum dextrorsum convolutum. 
Petala S, cum sepalis alterna, quorum quatuor con¬ 
torta, quintum dexterum posticum ulrinque extimum et 
marginibus cetera tegens, ita ut hoc complete extimum 
sit, .et laterale dexterum complete intimum sit. 
Stamina normaliter 10, lepalis parallela, quorum se- 
palinum posticum et petalinum anticum aborti\jnt. Sta¬ 
minum reliquorum sepalina majora, 2 antica scii, majora 
quam 2 lateralia; contra petalina 2 lateralia majora quam 
2 postica, ita ut anteriora semper majora sint quam magis 
postica et versus posticum decrescunt. 
Glandulae nullæ, sed calcar sepali postici situm ubi 
tubus nectariferus in Pelargonii flore. 
D 
Carpella 5, carpophyllis sepalo postico et duobus an¬ 
ticis parallela. 
