161 
utkommit, lorde få vara sä fortjente af en alJmännare upp¬ 
märksamhet, som den vi nu ga att anmäla. Dess för¬ 
fattare hörer nemligen ej till det antal af compilatorer, 
afskrifvare eller lillerära fabrikanter, som äfven inom na- 
luralhisloriens område allt mer och mer förökes; han 
sätter fast mera en ära i att äga egna äsigter, hvilka han 
dock tror sig stödja på trogna och fullständiga iakttagel¬ 
ser; han är i åtskilligt progressiv, men i det mesta strängt 
conserverande förut hysta meningar, och den sanning han 
uttalar i de orden: »äran att hafva -upptäckt en ny art,' 
är sannerligen mindre än deh, att rätt utforska och inom 
omfånget af deras växlande utvecklingsformer återföra och 
bestämma de gamla», tjenar bäst att angifva arten af hans 
forskning och framställningssätt. Till följd häraf och 
lika mycket af den tidslängd, hvarunder Förf. egnat sin 
verksamhet åt den Hannoveranska florans alster, äro hans 
arbeten af stor vigt för växtkännedomen i allmänhet; för 
oss tillkommer dessutom, att Prof. Meyer, såsom ägare 
af Ehrhartska samlingarne, vid flertalet af de äfven i Sve¬ 
rige förekomq^ande mera omtvistade växtarterna förmodar 
sig, på grund af denna auktoritet, kunna afgifva ett be- 
stämdt utslag. 
Med anledning af det inkast man redan gjort mot 
Författarens kategoriska citerande i Chloris hanoverana 
af Ehrharts växter, neml. att flere af de omnämnde ar—' 
terna ej finnas vid Upsala, och att således förväxlingar 
kunna vara möjliga, i betydlig mån försvagande dessa 
växters doms-rätt, anmärker Förf. i företalet, alt dylika 
förväxlingar alldeles icke äro all befara. Af de af Ehrhart 
dels på excursioner mer eller mindre i Upsalas näihet, 
dels ur botaniska trädgården insamlade växterna ligger 
nemligen hvarje art inom sitt häfte läskpapper, utanpå 
hvilket är tecknadt dels artens namn, motsvarande den 
vid sjelfva växterna befintliga etiketten, dels ett nummer, 
motsvarande del, som i ett särskildt inbundet systematiskt 
register upptager arten. En trefaldig controll förebygger 
således alla misstag om namnet, och de växter, hvilka nu 
mera ej finnas kring Upsala, kunna antingen (enligt Förfs 
förmenande) vara der utgångne — såsom Verbascum Tha- 
psiforme Schrad., hvilken skall vara Linnés äkta V. Thap- 
