170 
såsom jR. cnspo-ohtusifolius och R. palustris Sm. såsom 
R, conglomerato-maritimus; Förf. är ej sjelf säker på de 
2:ne sednare och skulle troligen aldrig hafva i dessa ar¬ 
ter selt bastarder, om han närmare undersökt deras för¬ 
hållanden på andra orter än i det ej vidlöftiga Hannover. 
Quercus Robur och Q. sessiliflora anses såsom skiljda ar¬ 
ter. I fråga om Pilarterna delar Förf. Wimrners äsigter 
och uppförer såsom bastardbildningar S. cuspidata Schultz 
(S. pentandro-fragilis], S. viridis Fr. (S. albo-fragilis), S. 
undulata Ehrh. S, hippophae folia Thuill. och 5. lanceolata 
Sm. (hvilka alla förklaras synonyma och hela S. viminali- 
triandra), S. mollissima Ehrh. (S. triandro-viminalis), S, 
mollissima Sm. (= S. Smilhiana W. och K. = S. lanceo— 
lata Fr. —? kallas S. cinereo-viminalis), S. Ilelix Sm. (S. 
rubro-purpiirea), S, Doniana Sm. (S. repenti-purpurea), 
S. grandifolia Seringe (S. cinereo-Caprea), S. acuminata 
Sm. (S. viminali-cinerea), S. holosericea W. (S. triandro- 
cinerea), S. ambigua Ehrh. (S. repenli-aurila). Ehuru 
således Förf. i ett ocli annat hänseende går längre än 
Wimmer, varnar han dock sjelf för lusten att alltför obe¬ 
tänksamt följa skimret af det nya ljus, som genom anta¬ 
gandet af hybrider, bredts öfver Pilslägtet; ty, säger han, 
man må ej i stället för iakttagelse sälla gissningar, fÖr 
hvilka det ej torde blifva svårt att ganska conseqvent 
härleda alla pilar från få slamarter. En sann sjelfkrilik! 
Det anförda torde vara mera än nog för att tydlig¬ 
göra arten af Förf:s sätt att uppfatta och framställa sin 
hemtrakts vegetation. Jemförer man denna Flora Hano- 
verana med Chloris hanov., sä skall man finna föga 
tillägg och föga ändringar; Förf. visar sig i förhållande 
till sig sjelf, ytterst stationär; jemförer man hans behand¬ 
ling af de nordtyska växterna till art— och slägtbegrepp 
skall man finna honom besynnerligt inconseqvenl, ty me¬ 
dan arterna, såsom vi ådagalagt, belydligen sammandragas, 
klyfvas slägterna så mycket mera (t. ex. Agathophytum 
Bonus Henricus, Echinochloa Crus Galli, Hornungia pelræa, 
Roripa amphibia &c.), och jemförer man honom slutligen 
med flertalet af hans Flora-författande landsmän, framstår 
hans gent öfver deras terrorisliska förfarande såsom en 
mäktig och reaktionär princip, hvars reduclions-ifver ej 
