183 
hjerlbladen sitta skiljcle vid sidan af en viss stamknopp, 
kalla det för stam och axel, som endast är hjertbladens 
sammanvuxna del, vore således föga noggrannt. 
Likasom cotyledonerna, i likbet med de öfriga bla¬ 
den, äro af föränderlig form, sä är icke alltid hvarje hjert- 
blad, såsom hos de redan skildrade, försedt blott med 
b var sitt cambii-lager och kärlknippe; ju bredare hjert- ' 
bladen äro, desto flera blifva kärlknippena — t. ex. hos 
Rheum tataricum tre i hvarje, Rtcinus fyra i hvarje 
o. s. V, —; men allestädes, huru många de än må vara, 
närma de sig till hvarandra der hjerlbladen förenas, först 
rangerade i cirkel, derefler_ förenade till ett slutet rör 
och slutligen hopsmältande till en centraltråd. 
Vid plantans tillväxt, genom utvidgning af celler åt 
alla håll, förlänges först rotämnet till rot derigenom* alt 
från cambii-lagrels nedre del allt nya celler ständigt till¬ 
komma och framdrjfva rotspetsen. Liklidigt förena sig i 
alla cambii-trådarne till“de primära kärlen, som ofvanföre 
sades visa sig i tradarnes inre vinkel, ytterligare flera ut¬ 
ifrån, och de celler, som utgjorde trådens inre omkrets, 
förvandlas till vedceiler, medan det yttre cambium små¬ 
ningom öfvergår till parenchym. Då således på delta 
. sätt de cambii-lrådar, som först förenade sig i en krets, 
blifva genom tillägg af nya kärl och vedceller aflägsnade 
från axeln, så erhålla de härigenom en under hela sin 
längd cylindrisk form. 
Genom denna rotämnets utbildning, stammens för¬ 
längning och småningom skeende förtjockning lillredes 
plantans första led (internodium), hvarvid de på cambial- 
hjessan befintliga knöllika bladämnen (germina), som oak- 
tadt den nyssnämnde förökningen af växtens massa dock 
ännu förblifvit i sitt cambialtillstånd, utbildas till nya blad, 
hvilkas tillväxt sker olika allt efter bladens olika ställning 
pä stammen. Hos växter med motsatta blad uppslå nem- 
ligen samtidigt pä cambialhjessan (punctum vegetationis) 
och ur sjelfva dess topp tvenne germina skiftevis fastade 
mellan de primära bladen (cotyledonerna). I början bil¬ 
das de af mycket små klotrunda celler, genom hvilkas 
småningom skeende förökning och utvidgning de erhålla 
utseendet af verkliga blad, och ju mera denna cambii- 
