186 
så att hvarje af det ena paret ligger mellan 2 af det an¬ 
dra och kärlringen sfdedes bildas af 12 knippen (Urtica 
urens). Mau kan på delta sätt följa hvarje blads kärl¬ 
knippen, från sjelfva bladet genom några stjelkleder lö¬ 
pande fria till? de förena sig med de större underliggande 
och ej längre kunna urskiljas. — Häraf befinnes Gaudi- 
chauds påslående, att kärlknippena frän de yngre bladen 
nedstiga utom de äldre genom hela stjelken, ej vara rik¬ 
tigt; om man gör ett tvärsnitt af en Ricinussiam i coty- 
ledonarleden nära roten, ser man nemligen blott de 8 
kärlknippen, hvilka tillhöra hjertbladen (der hvarje äger 
4), de sednare utvecklade bladens kärlknippen hafva således 
ej hunnit så långt ned. — Alt sjelfva kärlknippena kunna 
sinsemellan vara af olika tjocklek, tydliggöres deraf, att 
om mitidre blad sitta omgifne af större, ‘ så kan man i 
sjelfva stammen lätt urskilja de förras spädare kärlknippen 
från de sednares gröfre. 
Häraf följer alt stjelken genom sina nya blad väl 
kan tillväxa i längd men ej i bredd, ty bladen upphöra 
att utvidgas så snart de erhållit sin fulla form. Denna 
tillväxt i bredd betingas af andra orsaker, som längre 
fram skola omnämnas. Vidare följer, ' alt ej alla rötter 
bildas af de särskildfa bladens skiljda kärlknippen; endast 
det nedre bladparet förlänges nedtill till roten, dit för 
öfrigt blott få af de allra närmaste bladens kärl kunna nå. 
Såsom allmänt resultat af det sagda visar sig således 
att plantan, vid sin första början sammansatt af hjertblad, 
tillväxer genom nya blad; att hvarje af dessa blad, upp¬ 
kommet från cambii-spelsen, bildar genom sina nedtill 
sammanflytande knippen och väfnader fortsättningen af 
del gemensamma carabii-röret; alt det nedsänder sina 
kärlknippen till att bilda den gemensamma kärlcylindern; 
att det med sitt yttre parenchym fortsätter barken, och 
all det mellan sina kärlknippen, medelst höjning af cambii- 
spelsen och utvidgning af de under densamma liggande 
medlersta cellerna, utbildar margen. Någon axel finnes 
således ej, såframt man ej såsom sådan ville antaga punc¬ 
tum vegetationis eller märgen; men den förra användes 
till största delen vid bildningen af bladen och är egent¬ 
ligen ej annat än den öfversla loppen af den öfriga cambii- 
