189 
maaskee Frugtens Tilspidsning ved Grunden turde afgive 
Momenter om end af ringere Betydning. 
Bladpladens og Perigoniels Arliculalioner, Perigoniels 
Form og Tilstedeværelsen af bracteolæ ere Forhold, som 
ikke hidtil have været paaagtede hos Polygonum, og jeg 
antager at de ikke ville være uden Værdi selv ved en 
Undersögelse af vore mange Former af Avicuiaria vulgaris. 
Endlicher (gen. pi.) angiver kun hos et af Polygo— 
neernes genera (Emix) al pedicellus er haud articulatus, 
hos 8 genera skal den være leddet og for de ovrige an¬ 
gives Forholdet ikke; af de sidstnævnte ere dog Rheum 
crassinervium og Tiniaria dumetorum af Meisner (prodr. 
gen. Polyg.) afbildede med en pedicellus articulatus og 
ved den sidste Plante er der i Diagnosens Affattelse ta¬ 
get Hensyn til Leddets Tilstedeværelse. Ved Modenheden 
losne Blomsterne sig i Ledet, saa^ al den oversle Deel af 
pedicellus hos Avicuiaria indica neppe er at betragte som 
andet end en stærkt forlænget nederste Deel af perigo- 
nium. 
11. Ijitteratur-öfi^erisig^t. 
1 . Carices Æmericæ septentrionalis eæsiccatæ» Edi¬ 
dit ni. P. fSartwell, M. D. Pars I. Penn Jan, Nov. Ebor 
1848. 
Vi hafva ej förr än nu varit i tillfälle genomse denna 
exsiccat-samling af växter, hvilka äfven hos oss i så vä- 
sendtlig grad höra till de mest utmärkande egendomlig- 
heterna af vår nordiska vegetation; en jemförelse mellan 
de Nordamerikanska Starrarterna, och dem som vårt fäder¬ 
nesland frambringar, är intressant, såsom visande att rundt 
kring den aretiska delen af jordklotet, en, hvad de lägre 
växterna angår, särdeles påfallande likformighet i vegeta¬ 
tion gifver sig tillkänna. Att Nord-Amerika genom vid¬ 
den af sina regioner i afseende på art-antalet skall i be- 
tydlig grad öfverträffa det mindre Skandinavien, är tydligt; 
men anmärkningsvärd! är dock i sanning det förhållande, 
att af-de 1.^8 arter af slägtet Carex, som Nord-Amerika 
