34 
W. Arneil. 
tersökande funnos äfven några arkegonier, af hvilka ett 
var slutet, men för öfrigt fullformadt och med tydlig öp¬ 
pen kanal, då det först kom inom synfältet. Under det 
jag betraktade detta arkegonium lossnade dess toppceller 
från hvarandra, och Öppnades sålunda arkegoniet. Såsom 
dragna af en magnetisk kraft drogos genast alla inom 
synfältet befintliga antherozoider till arkegoniets mynning* 
Så småningom inträngde de genom arkegoniets kanal in 
till buken och den där befintliga centralblåsan. Buken 
var snart full af svärmande antherozoider, som nu började 
sin dans med centralblåsan, hvilken därigenom försattes i 
en häftigt vaggande rörelse, tils slutligen svärmandet upp¬ 
hörde, antherozoiderna försvunnit och centralblåsan i stäl¬ 
let för sin förra släta yta erhållit ett papillöst utseende 
af antherozoiderna, som ej ännu hunnit absorberas. Längre 
hade jag ej tid att iakttaga befruktningen, men torde det 
sedda vara nog för att visa, att en sådan verkligen eger 
rum. En egendomlig likhet förefinnes mellan centralblå- 
sans vaggande rörelse hos Biscelium och den af Thueet 
iakttagna roterande rörelsen af oogoniet hos Fîmes vesi* 
culosus. 
Ofvan omtalade befruktning ägde rum med vattnets 
tillhjälp och genom arkegoniets och troligen närmast cen- 
tralblåsans förmåga att draga till sig antherozoiderna. 
Samma två faktorer torde äfven vara verksamma vid be¬ 
fruktningen hos de öfriga mossorna, och inga flera äro 
behöfliga, likasom det torde vara svårt att nppvisa några 
andra. Vind och insekter spela här ingen role. Vid torr 
väderlek kan ej befruktning äga rum, emedan de knopp¬ 
lika blommornas hyllblad då äro tätt sammanslutna, så 
att antherozoiderna ej kunna slippa ut ur hanblommorna 
och tränga in i honblommorna. Skulle antherozoiderna 
äfven komma ut, så skulle de förtorka. Vid fuktig väder¬ 
lek, under och efter regn och vid riklig dagg, äro däre¬ 
mot hyllbladen utspärrade hos blommorna och lämnas så- 
