Ytterligare om Rubus idæus L. 
39 
den. Den numera ej sällan utomordentligt spridda före¬ 
komsten af vissa växtarter på från hvarandra vidt aflägs- 
nade lokaler kan, såsom jag i en föregående afhandling 
(Om den europeiska vegetationens ursprung) sökt visa, 
bero på flere omständigheter, bland dem likväl i synner¬ 
het på artens undanträngande från mellanliggande områ¬ 
den i följd af förändringar i de yttre lifsvilkoren. Och 
dessa kunna utan tvifvel vara mycket olika äfven på 
tvänne närbelägna ställen. Så för att anföra ett exempel, 
är den glatta grönbladiga typen, för hvilken B. suberec¬ 
tus Ands. kan uppställas såsom den mest utpreglade re¬ 
presentanten, förherrskande i norra Europa. Inom det 
området uppträder nämnde typ i stor mängd äfven på 
låglandet och för solen utsatta, öppna ställen. Kommer 
man tilL trakterna kring Rhen eller till Frankrike, skall 
man förgäfves söka denna typ på låglandet eller på för 
solen utsatta ställen, utan högre upp på bergen eller i 
skuggrika fuktiga skogar, där vintrens köld längre bibe¬ 
håller sig eller skuggan dämpar den höga temperatur, 
som under sommaren är rådande på låglandet. I betrak¬ 
tande af den omständigheten, att under och närmast efter 
istiden en mer eller mindre utprägladt nordisk vegetation 
var utbredd öfver större delen, om icke hela Europa, blir 
det en till visshet gränsande sannolikhet för att de i södra 
och mellersta Europa på nämde] lokaler ännu förekom¬ 
mande former af ifrågavarande typ utgöra lämningar af 
en vegetation, som förut funnits utbredd öfveralt på låg¬ 
landet. 
Hvad nu särskildt B. idæus beträffar, så kan på grund 
af de omständigheter, på hvilka jag nu hänvändt upp¬ 
märksamheten, med bestämdhet antagas, att hela det 
ofantliga område, nämligen hela norra Europa och norra 
Asien, öfver hvilket den nu förekommer tämligen likformigt 
spridd, ej kan hafva utgjort denna arts ursprungliga cen¬ 
trum, utan att den uppkommit inom ett mindre område, 
hvarifrån den med tillhjälp af gynsamma yttre lifsvilkor 
