En resa i Lappland och Norge. 
73 
vandringen från Qvikkjokk till Norge, bör bälst anskaffas 
i Luleå; tält och papper för växternas prässning finnas i 
Qvikkjokk. Rätta tidpunkten att inträffa i Luleå är under 
vanliga år medlet af juni, dock snarare efter än fÖre 
medlet. Om tiden så medgifver, bör man ej försumma 
att dröja öfver några dagar i Piteå för att studera dess 
ySa^^iT-vegetation, som i många afseenden är utmärkt och 
egendomlig. Alla de af L. L. Læstadius där gjorda upp¬ 
täckter äro återfunna och nya intressanta former upp¬ 
täckta af doktor C. A. Håkansson, som torde blifva den 
bästa ciceron för den, som i omnämnda hänseende vill 
följa min anvisning. 
Afresan från Luleå anträddes af mig den 17 juni. 
Växtligheten hade nu så långt framskridit, att ängarne 
lyste gröna, björkträdeiis löf voro till hälftén utslagna och 
pilträden prunkade i sin fulla glans. Af representanter 
ur sistnämnde slägte finnas i Luletrakten just inga an¬ 
märkningsvärda: Salix glauca, myrtilloiåes, versifolia och 
aurita-myrtilloiäes eller rugulosa Ands. äro de enda. Hvad 
den sistnämnda beträffar, så synes han vara tämmeligen 
spridd inom Norrbottens kustland, och att han är en 
verklig hybrid af aurita och myrtilloiåes, torde vara utom 
alt tvifvel. Emellan S. nigricans och phylicifolia, hvilka 
utgöra hufvudsakliga delen i pilsnåren, finnas i kustlan¬ 
det så talrika öfvergångar, att det faller sig hart nära 
omöjligt att skilja dem från hvarandra; i fjälltrakterna 
däremot sammanblandar man icke ger na dessa båda ar¬ 
ter med hvarandra. Jag har äfveii tyckt mig märka, att 
den senare går betydligt högre upp på fjällen än den 
förra. 
Den hastiga resan till Storbacken, den första by, som 
den resande träffar i Lule lappmark, företedde intet att 
lägga märke till. På nämnde ställe började lånen från 
fjällen att tilltaga i antal; Salix hastata och Ranunculus 
lapponicus syntes här och där i bäckdalarne. Den senare 
är dock ingen sällsynthet äfven i kustlandets skogstrak- 
