120 
Literatnr-öfversigt. 
synes det i ^ tvärgenomskärning bestå af 6 olika fält, 3 af stora kärl 
vid sidorna af det primära knippet, 3 af smärre vid dess spetsar; 
vid fortsatt tillväxt läggas'uteslutande mindre kärl utanför dessa fält, 
hvarföre grupperna af de stora kärlen utåt tvärt afbrytas, hvilket af- 
brott betecknar ett visst stadium i växtens utveckling. Dock blifva 
äfven kärlen i dessa yngre lager utåt så småningom allt större. Un¬ 
der allt detta har barken fortfarande förblifvit skild i tvenne olika 
lager. Det inre består af förlängda celler med tvära ändar (”pris- 
matiskt parenkym” Wm), hvilka i tvärgenomskärning visa sig ord¬ 
nade i radierande linier. Det yttre lagret utgöres af smala, lång- 
dragna, tjockväggiga prosenymmceller. Vid lederna, där bladen äro 
fästade, vidgas barklagret till en linsformig skifva. Kärlknippet pas¬ 
serar genom lederna utan att undergå någon synlig förändring med 
afseende på kärllagrens ställning och afger inga element till lederna 
eller dessas bihang. Den yttre kanten af hvarje led uppbär de tunna 
bladen, hvilkas antal i hvarje krans är omkring 26. De visa i tvär¬ 
genomskärning en tjock medelnerv, i hvilken dock intet spår till kärl 
kunnat iakttagas. De tunna märgstrålarne, som förut omnämnts 
visa sällan mer än 4— 5 celler i stammens längdriktning, vanligen 
blott en eller två. De förut omnämnda räfflorna på stammens yta 
äro fortfarande mycket djupa, stundom dock dubbla ; de finnas ej på 
själfva lederna. Genom dem erhåller en genomskärning af stammen 
ett mycket karakteristiskt triangulärt utseende. Vid ett tillfälle kunde 
utträdandet af en gren iakttagas, hvarvid det visade sig, att den er¬ 
höll sitt kärlknippe från de smalare kärlen vid en af triangelns spet¬ 
sar. Äfven Williamson har tvänne Volkmannia-iy^er, som synas vara 
hlentiska med dem af Weiss anförda. Den ena af dessa, — troligen 
den af Feistmantel och Weiss till Aster ophyllites hänförda, med 
skenbart oskaftade sporhus — visar i tvärgenomskärning samma tri¬ 
angulära kärlknippe som i stammen, med konkava sidor men tvära 
spetsar. För att på ändamålsenligt sätt motsvara axets byggnad, vid¬ 
gas vinklarne allt mera tills tvärgenomskärningen blir nära nog hexa¬ 
gonal. Barklagret består äfven här af tvänne lager, ett yttre pro- 
senkymatiskt och ett inre af en finare cellväfnad. Vid hvarje led 
vidgas barklagret till en linsformig skifva, utåt fransad af de styfva 
tättställda axfjällen, som böja sig uppåt och utåt under sporhusen. 
Dessa hvila dels på de nämnda skifvorna dels på axfjällen och äro 
ordnade i omkring trenne tättställda koncentriska cirklar, samt fä¬ 
stade vid skaft (sporangiophorer), utgående från de nämnde skif¬ 
vorna, på ömse sidor af hvarje axfjälls bas 0- Skaften tilb de yttre 
Häraf ville synas som skulle den inre kransen vara oskaftad. 
