Literatur-öfversigt. 
135 
sväfva i en fäi’glös eller nästan färglös vätska. Denna 
förändring börjar i glandlens celler, ocli kan där iaktta¬ 
gas redan 10 sek. efter retmedlets användande; först ser 
man ytterst små korn; dessa förenas sedan till små kulor, 
livilka åter förenas till större klumpar, som ständigt än¬ 
dra form, skiljas åt och åter förenas; sedan fortsättes 
denna liopklumpning af innehållet från cell till cell nedåt 
i skaftet och upphör endast en kort stund vid hvar cell¬ 
vägg. Retas t. ex. de centrala glandlerna, så fortplantas 
denna retning centrifugalt till de yttre glandlerna genom 
deras skaft, men sammanhopningen af protoplasman bör¬ 
jar icke desto mindre i alla tentaklerna uppe i glandlen 
och fortgår nedåt. Denna process står icke i ett när¬ 
mare sammanhang med en mer eller mindre stark afsön- 
dring från glandlen eller med tentaklens böjning. Den 
äger rum så länge tentaklerna äro böjda, och så snart 
de hafva fullkomligt rätat på sig, äro alla protoplasma- 
klumparne åter upplösta och den röda vätskan äro lika 
klar, som den förut var. 
Emedan ”aggregationen” kan uppväckas genom ten¬ 
taklens vidrörande ett par gånger eller genom trycketi af 
olösliga ämnen, så är den tydligen ej föranledd af uppsug¬ 
ningen af något ämne och måste därför vara af en mo¬ 
lekular natur. Afven när den förorsakas af uppsugning 
af kolsyrad ammoniak eller ett annat ammoniaksalt, synes 
processen vara af fullkomligt samma natur. Den proto- 
plasmatiska vätskan måste därför befinna sig i ett syn¬ 
nerligen ovaraktigt tillstånd, då den kan påverkas af så 
obetydliga och olika orsaker. Fysiologerna anse att, när 
en nerv vidröres och en inverkan däraf öfverföres till 
andra delar af nervsystemet, så försiggår en molukular- 
förändring i den, fastän vi ej kunna se den. Därför är 
det ett ganska intressant skådespel att i cellerna hos en 
glandel se verkningarne af trycket af en bit hår, vägande 
V 78730 gra-n, emedan detta obetydliga tryck snart 
