138 
Literatur-öfversigt. 
transversal riktning tvärs äfver bladskifvan. De impulser 
som härflyta från en retad glandel passera genom cell- 
väfnaderna ocli följa ej kärlkiiippena. Då en tentakel 
mottager rörelseimpulsen från sin egen glandel, böjer den 
sig mot bladets midt. Kommer impulsen från ena sidan 
om bladet, så böja sig alla tentaklerna, äfven de i mid¬ 
ten, i riktning mot det retade stället; retas det på 2 eller 
flere ställen böja sig de närliggande tentaklerna åt dessa 
ställen. — Man kan finna många blad, hos hvilka den 
röda vätskan i cellerna är likformig på de olika sidorna 
af tentaklen; retas en sådan tentakel, finner man i all¬ 
mänhet efter någon tid, att cellerna i den konkava delen 
äro blekare än förut eller nästan färglösa, under det att 
cellerna på den konväxa sidan blifvit mörkare. Det föl¬ 
jer ej af sådana observationer, att cellerna på den kon¬ 
växa sidan fyllas med mera vätska, under det böjningen 
försiggår, än de förut innehöllo; ty vätskan kan ju alltid 
öfvergå i bladskifvan eller i glandlerna, som då secernera 
ymnigare. 
V Då förf. gjorde ett insnitt i den konväxa ytan på den 
böjda delen af en tentakel, som upphört att böja sig, 
fann han att den redan böjda delen åter började att kröka 
sig, så att den slutligen bildade en fullkomlig cirkel. Den 
konväxa delen måste därför förut liafva varit i ett till¬ 
stånd af tension, tillräcklig att hålla den konkava sidan 
i jämvigt. 
På hvad sätt och genom hvilka väfnader rörelseim¬ 
pulsen öfverföres från den ene tentaklen till den andre, 
äro frågor, som ej äro lätta att besvara. Under det rö¬ 
relsen pågår, flyttas vätska från den ena delen af ten¬ 
taklen till den andra. Men den hypotes, som bäst passar 
iliojD med de observerade fakta, är att rörelseimpulsen 
står i förbindelse med protoplasmans hopklumpning, och 
att denna senare förorsakar att molekulerna i cellmem¬ 
branen närma sig hvarandra på samma sätt som mo¬ 
lekulerna i protoplasman i cellerna. Men flere vigtiga 
