142 
Literatnr-öfversigt. 
sophyïlum lusitanicum äro de smala bladen pâ båda sidorna 
betäkta med två slags paraplyformiga glandelhår, som 
båda hafva spiralceller i själfva glandlen och spiralkärl i 
skaftet samt öfvergå i hvarandra. De längre rödaktiga, 
”tentaklerna”, afsöndra ett surt slem, äfven om de icke 
blifvit retade, och kanske äfven ett eget ferment ; de nästan 
oskaftade färglösa glandlerna börja däremot att afsöndra, 
först sedan de absorberat kväfvehaltiga ämnen. 
Äfven andra växters glandelhår har förf. undersökt i 
afseende på deras förmåga att absorbera, och fann att 
hos 2 arter Saxifraga^ 1 Frimula och 1 Félargonium 
kunde de hastigt absorbera, hos andra såsom Erica^ Mi¬ 
rabilis och Nicotiana ej. Glandlerna hos SaxifragoT um¬ 
brosa och rotundifolia absorbera ämnen från en infusion 
på rått kött, lösningar af salpetersyrad och kolsyrad am¬ 
moniumoxid och sannolikt äfven från döda insekter. Detta 
kan man se på protoplasmans matta purpurfärg i gland- 
lernas celler och dess ”aggregation”. Denna aggregation 
fortskrider uppifrån nedåt genom glandlen, men i motsatt 
riktning, om t. ex. kolsyrad ammoniak sättes till en af- 
skuren bit af bladet. — Frimula sinensis absorberar kol¬ 
syrad ammoniak genom håren, hvarvid aggregation af 
protoplasman kan iakttagas, men rått kött har ingen 
verkan på den. Då ett stånd af denna växt kan hafva 
nära 3 millioner glandelhår, bör den kunna absorbera ej 
obetydligt med ammoniak, då det utsättes för en regn¬ 
skur. 
Ofre sidan af bladen hos Finguicula vulgaris är tätt 
besatt med dels längre dels kortare glandelhår, som alla 
afsöndra en färglös mycket seg vätska. Bladkanten är ge¬ 
nomskinlig och saknar glandler; spiralkärl, som komma 
från medelnerven, sluta här i spiralceller, som hafva nå¬ 
gon likhet med dem, som förekomma i Droseras glandler. 
Då bladet retas genom ett ihållande, fast ringa, tryck af 
små olösliga ämnen eller genom absorbsion af kväfvehal¬ 
tiga ämnen, viker sig kanten inåt. Äro föremålen små 
