Ijiteratur-öfversigt. 
143 
och ej ligga för långt bort. blifva de helt och hållet eller 
delvis omslutna af den iiivikna bladkanten; äro de större, 
blifva de ofta af bladkanten skjutna ett stycke in på blad- 
skifvan, hvarunder de komma i beröring med flere gland- 
ler, än om de låge stilla. Kväfvefria vätskor förorsaka 
en seg, men icke sur, afsöndring från glandlerna, kväfve- 
haltiga ämnen däremot en ymnig, tunnare, men sur af¬ 
söndring, som har förmågan att digerera dessa ämnen, 
hvilka sedan absorberas af glandlerna, som därvid blifva 
brunaktiga och få proloplasman i sina celler hopklum-/ 
pad. Först efter 1 timmes tid kan man börja märka 
att bladkanten rör på sig och först efter 2 timmar kan 
den vara helt inviken; den rätar ej upp sig igen förrän 
efter 1—2 dygn. Endast då ämnen, som icke innehålla 
lösliga beståndsdelar och därför endast förorsaka en ringa 
eller också ingen afsöndring från glandlerna, hafva föror¬ 
sakat inböjningen, kan bladkanten redan efter 10 timmar 
hafva återtagit sin ursprungliga ställning. Retas blott en 
enda glandel till sekretion, förhålla sig de närstående helt 
overksamma. Kolsyrad ammoniak förorsakar ymnig sek¬ 
retion, men ingen rörelse. Förf. har sett att bladen af 
denna art kunna smälta icke endast insekter, utan äfven 
växtdelar, såsom pollenkorn, blad och frön af åtskilliga 
växter. P. lusitanica förhåller sig i det stora hela som 
P. vulgaris. 
Utricularia har inga rötter, men på bladen ett slags 
egendomliga blåsor. Hos N. neglecta är den nedre eller 
baksidan på blåsan rak (i dess ena ända sitter det korta 
skaftet), den öfre eller ryggsidan är konväx och slutar 
framåt i 2 långa utskott, ”antenner”, på ryggen försedda 
med 6—7 långa borst. Under antennerna är öppningen 
till blåsan; på hvardera sidan af öppningen sitta 3—7 
borst som tillsammans med antennerna bilda liksom en 
tratt. Från sidorna af öppningen utgår en klaff, som 
baktill är fri, och med sin fria ända hvilar på en valk 
eller ansvällning och invikning af blåsans vägg. Klaffen 
