En resa i Lappland och Norge. 
173 
somrar knappast blifva eiis synlig. Den lilla starrarten 
tyckes omöjligt kunna förväxlas med någon annan, växer 
i små runda, nästan platta och i mossan dolda tufvor om 
ett qvarters genomskärning, med strån böjda från midten 
mot omkretsen, hvarigenom vanligtvis i tufvans midt inga 
strån förekomma. Frögömmena ega endast en liten borst 
i h var dera kanten, öfversta axet har nästan alltid hon¬ 
blommor i toppen, hvarjämte axen äro mycket tätt när¬ 
made intill hvarandra, ungefär såsom hos Carex glareosa 
hvilken växten äfven i afseende å stråets böjning invid 
axet liknar. 
Utmed Lommijaures norra strand styrdes färden mot 
svenska gränsen, därunder vi hade att vada öfver en 
mängd bäddar, som störta ned från Sulitälma. Det var 
på isen af denna sjö, som Wahlenberg år 1807 uppmätte 
en baslinie för bestämmande af fjällets höjd. Sedan dess 
har den högre af de inom Sverge liggande topparne blif-’ 
vit för Norrbottens läns Ekonomiska Kartverks räkning 
medelst vanligt afvägningsinstrument uppmätt och befun¬ 
nen vara 6,326 fot hög. Den högsta af de norska top¬ 
parne beräknas till 200 fot högre. Något öster om sjön 
och ej långt från riksröset nr 238 nedslogo vi våra tält¬ 
pålar för några dagar, emedan nya lastrenar måste häm¬ 
tas från lappar, som vistades några mil från stället. Detta 
uppehåll var kärkommet för det lillfälle, som därigenom 
bereddes, att taga den stora glacieren, som låg där i när¬ 
heten i närmar skärskådande, I denna afsigt bröt jag upp 
tidigt en morgon och under angenämt väder. Ehuru vi 
räknade den 5 augusti, stod sommaren här i sitt högsta 
flor. Otaliga bäckar nedstörtade med vildt dån ifrån fjäl¬ 
len rundt omkring. Alt ifrån höjderna, där drifvorna 
gräto bort sitt kyliga lif, ända ned till de speglande vatt¬ 
nen i dalens famn,, bar hvarje fläck de vackraste smyc¬ 
ken. kin ren himmel spände sitt azurblåa hvalf öfver 
hela nejden, endast några flockar guldglänsande moln 
summo i det genomskinliga lufthafvet vid Sulitälmas och 
