Literatur-ôfversigt. 
181 
Efter en inledning, däri han framhåller dels dej motsägelser, som 
herr skat hos olika författare rörande den inre bygnaden af växten i 
fråga, dels uppställer vissa frågor, hvilkas besvarande för växtpale- 
ontologen har intresse, samt sedan han framhållit, att det rika ma¬ 
terial, som stått till hans disposition, tillåter honom att med full sä¬ 
kerhet yttra sig öfver förut tvifvelaktiga förhållanden, lämnar förfat¬ 
taren en kort framställning af växtens olika element *) innan han 
öfvergår till beskrifningen af hvart för sig. Stammen består af tre vä- 
sendtliga element, en central märg, omgifven af ett vedartadt lager, 
som åter i sin tur omgifves af barken. Märgen är som ung solid 
och består blott af cellväfnad, men blir snart vid fortsatt utveckling 
ihålig. Det, vedartade lagret liknar i hög grad till sin byggnad de 
första skotten af nutida barrträd. Det består af en mängd kärlknip - 
pen, af hvilka hvart och ett inåt tager sin början från en trång, 
långsgående kanal och utåt blir bredare. De skiljas från hvarandra 
genom utskjutande partier från märgen, hvilka af förf. kallas primära 
märgstrålar, under det att sekundära märgstrålar skilja lagren af 
kärl i radial riktning inom hvarje knippe, alldeles som hos nutidens 
”exogener”. Kärlknippena jämte de primära märgstrålarne sträcka 
sig rätlinigt från led till led och dela sig der på ett sätt, som längre 
fram skall beskrifvas. Barklagret visar en cellulär byggnad utan spår 
till kärl. Vid hvarje internodium sträcker sig märgen tvärs öfver 
håligheten, så att stammens inre kan sägas upptagas af en serie öl- 
ver hvarandra stälda kamrar. 
Märgen består alltid af vanligt cellulärt parenkym, som i 
tvärgenomskärning visar mer eller mindre regelbundet sexkantiga cel¬ 
ler, under det att en längdgenomskärning visar dem utdragna på 
längden, ordnade i fortlöpande rader. De innersta cellerna hafva 
ofta en i förhållande till längden högst obetydlig tvärdiameter, hvil¬ 
ket beror af förändringar under tillväxten. En längdgenomskärning 
genom en led visar en tunn diaphragma af märgceller. Man har 
förr antagit, att stammens ihålighet berodde på en förruttnelsepro¬ 
cess efter växtens död. Men dess bestämda gräns inåt, ooh det ut¬ 
märkta tillstånd, hvari de innersta cellerna befinna sig, visa helt sä- 
*) Han hänvisar härvid till en restaurerad figur, visande de olika 
elementen. Denna figur finnes reproducerad i andra upplagan af 
Cleves uppsats ”Om stenkol” (”Ur vår tids forskning” N:o 1 pag. 29^ 
bild 4), och läsarens uppfattning af referatet torde genom jemförelse 
med denna lätt tillgängliga figur betydligt underlättas. 
Ref. 
