I 
29 
lertid förtärt 17 gr »Weizen und Knochenstückchen», 
och i magen på ett exemplar träffade Eckstein utom 
mullvadssyrsor och tordyflar äfven frukter af Ulmus.. 
I förstnämnda fallet var det fråga om en ovanligt tidigt 
på våren ( 8 /3 1899) återkommen fågel, som i liögsta 
nöd varit tvungen att tillgripa sädeskorn. Almfrukterna 
hade utan tvifvel slukats ofrivilligt. 
Helt utan betydelse för fröspridningen är emellertid 
ej blåkråkan. Frön och frukter, som tillfälligtvis in¬ 
komma i hennes muskelmage tillsamman med på mar¬ 
ken eller i jord lefvande insekter och andra smådjur, 
kastas nämligen jämte andra osmältbara ämnen åter 
upp i form af långsträckta bollar och säkerligen ofta 
i oskadadt skick. En dylik rent tillfällig spridning af 
växtfrön kan för öfrigt komma till stånd med alla fåg¬ 
lar, som ha liknande vana. Så fann Key (117 p. 299) 
vid dissektion af en tornsvala utom viflar äfven ett 
frö af en ärtväxt i dess magsäck, och en nattskärra 
hade enligt Lindner (Ornith. Monatsschr. 1907 p. 160) 
slukat tordyflar och »eine Anzahl etwa 1,2 mm grosser 
Samenkörner». 
Starens betydelse för fröspridningen har redan be¬ 
handlats på annat ställe (Heintze 45 p. 488, 498). I 
de skandinaviska länderna har man ännu ej kunnat på¬ 
visa, att denna fågel ibland förtär sädeskorn. 
* 
De viktigaste resultaten af mina undersökningar 
öfver endo- och synzoisk fröspridning genom europeiska 
kråkfåglar kunna sammanfattas i följande punkter. 
1. Skator, kråkor, svartkråkor, råkor, kajor, korpar, 
alpkajor, alpkråkor och lafskrikor sprida frön af så 
godt som alla i Europa förekommande träd, buskar, ris 
och örter med bärfrukter *). Bärfrön och bärstenar 
1 ) Undantag bilda i viss mån Viscuw och Loranthus. som 
