23 
och förtäras. Att äfven Nuci fr aga i tid sörjer för sitt 
uppehälle under den kalla årstiden, framgår emellertid 
af en del iakttagelser, där det visade sig, att dessa 
fåglar flögo längre sträckor för att strax därpå återvända 
och intaga ny laddning o. s. v. Likaså har man i 
Ungern genom att undersöka skjutna exemplar kunnat 
konstatera, att de hela vintern igenom och äfven vid 
djup snö kunna ha magen fylld med kärnor af Corylus. 
Det har redan omnämnts, att Pestalozzi sett en nöt- 
kråka återfinna sina gömda skatter under snön. Het¬ 
ro vskis undersökningar tyckas visa, att Nucifraga gräfver 
ned sina frukter på samma sätt som Garrulus , d. v. s. 
sticker ned exempelvis cembrafrön ett och ett eller åt¬ 
minstone helt få på hvarje ställe i lös och helst moss- 
klädd jord. Till vinterförråd väljer nötkråkan cembra¬ 
frön, hasselnötter, ek- och bokollon samt enligt Hegi 
(60, Bd. II, Abt. 1, p. 146) äfven äkta kastanjer. Af 
hasselnötter kan hon på en gång föra med sig 12—20 
stycken och af cembrafrön ända till 50. *) 
Man kan således anse för säkert, att Nucifraga har 
liknande betydelse för den synzoiska fröspridningen som 
nötskrikan, och att hon transporterar sina frön och 
frukter öfver ungefär samma af stånd som denna. Ingen 
'af dessa båda fåglar lägger sina förråd i barkspringor 
eller trädhål. Att Nucifraga under flykten skulle tappa 
och därigenom sprida cembrafrön, såsom Massart (93 
p. 130) påstått, är orimligt, då nötkråkan liksom nöt¬ 
skrikan bär sina frön i matstrupen, ej i näbben. Det 
är naturligtvis endast nötkråkor, hvilka stanna året om 
i samma trakt, som samla förråd för vintern. 
Innan jag går att redogöra för mina undersökningar 
öfver Sciurus , skall jag först referera några viktigare iakt¬ 
tagelser af in- och utländska forskare. Enligt Bech- 
stein (13 p. 1082) är ekorren synnerligen begifven på 
valnötter. »Tagelang pflücken sie ununterbrochen Nüsse, 
*) Nötskrikan kan på en gång medföra 5—12 ekollon i matstrupen. 
