Ingen enda årsplanta af Quercus kunde påföljande 
sommar upptäckas i tallskogen vid Unneröd. Däremot 
lyckades jag här insamla 5 ogrodda ollon, alla med 
svartnade hjärtblad. Äfven i andra tall-och barrbland¬ 
skogar kring Uddevalla voro groddplantor af ek ytterst 
sparsamma sommaren 1916. 
På toppen af ett lågt berg ej långt från den nämnda 
tallskogen hade nötskrikor gräft ned ekollon i yngre, 
glesa tallhedsp artier på hällmark. Markvegetationen 
utgjordes här af renlaf samt spridda tufvor eller fläckar 
af Galluna , Air a flexuosa , Hylocomium parietinum och 
Dicrana. Ollonen lågo här i barrtäcket under H. 
parietinum. 
Ollon, som nötskrikan hämtar ur sina förråd på 
vintern, förtäras vanligen uppe i höga tallar och granar. 
Rundt kring basen af dessa träd ligga därför skalbitar 
af ekollon (ibland också af hasselnötter), någon gång 
äfven ett och annat borttappadt hjärtblad af Quercus 
med märken efter näbbhugg. Hela ekollon har jag där¬ 
emot aldrig lyckats finna. 
Beträffande Nucifraga äro äfven följande uppgifter 
i den zoologiska litteraturen af intresse för vår under¬ 
sökning. Bechstein (13 p. 1264) har funnit, att nöt¬ 
kråkan ej alltid genast förtär de på hasselbuskarna 
insamläde nötterna, »sondern tragen sie im Kropfe mit 
sich weg, und verstecken sie auch wohl, wenn sie nicht 
mehr hungrig sind». 
»In seinem sehr dehnbaren Schlunde verbirgt er 
(Nucifraga) den Überfluss seiner Mahlzeiten, um sie 
entweder an einer gelegeneren Stelle zu verzehren oder 
in einem Schlupfwinkel, einer Baumspalte, einem Stamme 
oder unter trockenem Laube für die Zukunft aufzube¬ 
wahren» (Naumann 100 p. 60). 
Heyrovsky (51 p. 325) har i Östalperna varit i 
tillfälle att rätt ingående studera nötkråkans verksam¬ 
het såsom frösprid are. Han omtalar, att denna fågel 
