17 
kråkor sprida ikring nötter, ollon och andra trädfrukter. 
I)e uppgifter härom, som man finner i botaniska och 
zoologiska arbeten, utgöra emellertid en hoptrasslad 
härfva af direkta iakttagelser, som oftast äro 4= oriktigt 
tydda, af lösa hypoteser och förmodanden samt af för¬ 
växlingar af de nämnda fåglarna med ekorrar, skogs- 
möss, sorkarter, nötväckor och hackspettar. I den 
utredning, som här skall lämnas, måste därför alla de 
nämnda djurarterna medtagas. 
Redan år 1743 var Linné (71 p. 44) fullt på det 
klara med, att nötskrikan och »mures» (skogsmöss?) 
samlade förråd af hasselnötter och i samband därmed 
ombesörjde hasselns spridning. Han tyckes också ha 
ägnat stor uppmärksamhet åt denna egendomliga form 
af fröspridning under de följande åren, ty år 1760 (72 
p. 15) är han i stånd att rätt uttömmande behandla det 
invecklade problemet: »Immo etiam Sciurus , collectis 
nucibus et glandibus penum, perinde ac Mures , Corvus 
glandarius et Caryocatactes , post saturitatem reliquum 
terræ abscondendum committunt, sed oblivione post- 
modom, periculo, aut clade non raro arcentur, sicque 
semina terræ commissa crescere sinunt, quæ difficulter 
alioquin humum penetrarent» (1. c. p. 15). 
Hos Retzius (112 p. 106) finna vi följande med¬ 
delande om nötväckan (Sitta europæa): » Nuces pro hyeme 
colligit, perfodit.» Retzius har utan tvifvel förväxlat 
Sitta med Nucifraga , hvilken senare fågel af äldre för¬ 
fattare, exempelvis Fischerstiiöm (35 p. 159), upptages 
under namn af »Nötvecka.» 
Enligt Bechstein (13 p. 1250) »verscharrt ( Garrulus) 
auch einen grossen Vorrath von denselben (den Eicheln) 
unter das Moos und abgefallene Laub.» Han omtalar 
vidare, att samma fågel anses som en »Baumpflanzer, in¬ 
dem er die in die Erde versteckten Haselnüsse und Eicheln 
oft vergisst, und diese alsdann ausslagen» (1. c. p. 1255) 
»Eicheln, Haselnüsse und dergleichen trägt er (Garru- 
Botaniska Notiser 1918. - 
