10 
Alpkråkan för ungefär samma lefnadssätt som alp¬ 
kajan, men skall ibland också häcka i kyrktorn och 
ruiner. Då hon äfven förtär oliver, (körsbär?), smärre 
gnagare och t. o. m. småfåglar, kan man anse som 
säkert, att hon stöter upp osmältbara delar i form af bollar. 
Lafskrika (Crades ( Perisoreus ) infaustus). 
o 
1 . A. lpm. Malgomaj n /g 1915. Muskelmagen: Cor¬ 
nus suecica : 6 bärstenar. — Bubus Chamcemorus : 14 bär¬ 
stenar. — Vaccinium Myr tillus : c. 100 frön; bärskalsrester. 
— Enst. skalbaggsrester; 2 insektlarver. Tarmarna: V. 
Myrtillus: 87 fullt utvecklade och enst. förkrympta frön (alla 
oskadade; de utbildade fröna med friskt embryo). 
2. Malgomaj 28 /g 1915. Muskelmagen: Juniperus com¬ 
munis: 5 frön; ett enbarr. — V. Myrtillus: 4 bär. — 
Hår och skelettdelar af en sork (Evotomys glareolus ); rester 
af en tordyfvel; en spindel; 34 c. tre cm långa insektlarver. 
Tarmarna undersöktes ej. 
3. Malgomaj 28 /9 1915. Muskelmagen: J. communis : 
2 hela bärkottar. — V. Myrtillus: 7 bär. — Ett 30-tal c. 
tre cm långa insektlarver. Tarmarna unders, ej. 
Födoämnen: Nb. kråkbär, enbär, hjortron, blåbär och 
Spergula arvensis; Hrjd. kråkbär och blåbär (14 p. 24—25); 
Hls. fjorårslingon (96 p. 88); Sv. enbär (112 p. 96); enbär och 
blåbär (102 p. 216); Nge. blåbär, rönnbär, kråkbär, lingon, tall¬ 
frön och Boletus (18 p. 217, 19 p. 116, 20 p. 280, 21 p. 43); en¬ 
bär (54 p. 307); Sib. Lonicera coerulea, L. sp. och andra 
bär (1Ô9 p. 211, 336, 34 p. 64); enligt Naumann (100 p. 
66 ) förtär lafskrikan enbär, rönnbär, Cratœgus spp ., björn¬ 
bär, blåbär, lingon, kråkbär och tranbär, höst och vinter 
därjämte barrträdsfrön (exempelvis gran- och cembrafrön), 
ek- och bokollon samt hasselnötter; en del frön gömmas 
»an verborgene Orte, unter Baumstämme, zwischen Moos 
und dergleichen oder in weiten Bitzen oder Löchern der 
Bäume für nahrungslose Zeiten» (1. c. p. 66). — Jag har 
ännu ej tyckats utleta, hvarifrån Naumann erhållit dessa 
uppgifter. 
Muskelmagen i de tre af mig uppdissekerade laf- 
skrikorna innehöll hvarken sand- eller gruskorn. Ej 
heller Collett nämner något om förekomsten af dylika 
gastroliter. Man är därför berättigad att antaga, att 
