bær»; i Fl. svecica (134 p. 265) uppgifver lian däremot om 
samma växt: »Norvegis minns apte Korpebär s. Ravnebär»; 
IsL Empetrum nigrum och Vaccinium (33 p. 4); Grl. kråk¬ 
bär (135 p. 270); Labr. Arctostaphylos alpina (39 p. 381); 
Tsk. körsbär, äpplen ocli päron (13 p. 1156); all slags säd, 
men endast mera sällan »Obst» (100 p. 89); sädeskorn och 
plommon [en bärsten, troligen från en afskrädeshög] (31 p. 
292); Östr. hvete och korn (136 p. 17); Sydeuropa fikon 
(13 p. 1156). 
Eckstein (31 p. 292) och Zdobnicky (136 p. 17) lia 
undersökt 11 exemplar af C. corax , alla erhållna under 
den kalla årstiden, utan att i något af dem träffa vare 
sig sand- eller gruskorn. Korpen tyckes således i detta 
hänseende afvika från de andra Corvus- arterna. 
Att korpen i likhet med kråkor och råkor regelbun¬ 
det kastar upp bollar, har redan påvisats af Naumann 
(100 p. 85), och Cöster (28 p. 219—220) har iakttagit, 
att äfven korpungarna förhålla sig på samma sätt. 
Då korpen åtminstone i regel ej slukar sand och 
grus för att underlätta födans söndermalning, är det 
tydligt, att äfven rätt ömtåliga frön kunna spridas af 
denna fågel, helst som muskelmagen är svagare muskulös 
än hos andra större kråkfåglar. Den viktigaste spridningen 
sker utan tvifvel med uppkastade bollar, och endast en 
del (mest smärre) frön torde hos korpen liksom hos 
hans samsläktingar medfölja exkrementerna. Kerner 
(59 p. 181) har vid sina utfodringsförsök tagit korpens 
uppkastningar för exkrementer, ty såsom redan fram¬ 
hållits i inledningen, kunna 15 mm stora körsbärskärnor 
omöjligen passera igenom denna fågels tarmkanal. Äf¬ 
ven andra botanisters uppgifter om förekomsten af stora 
mängder bärfrön i korpens (och kråkans) exkrementer 
bero åtminstone oftast på en liknande förväxling. Nor- 
i 
man talar sålunda flerstädes i sin »Norges arktiske flora» 
om korpens »ofte med frø overlæssede ekskrementer», 
och han framhåller såsom troligt (103 p. 53), att denna 
fågel bidragit till spridningen af Actcea spicata , som 
