. . 
majs och hampfrön (36 p. 313); Eng. hvete, hafre, ärter 
och körsbär (23 p. 53-—54). . * | 
Kajan häckar oftast i kyrktorn, ruiner och gamla 
slott och fästningar, mera sällan i ihåliga träd eller på 
branta bergväggar. Nätterna tillbringar hon på häck¬ 
platserna, i sällskap med råkor och kråkor ute i skogarna 
eller i alléer, parker och större trädgårdar, och hon väljer 
såväl barr- som löfträd till nattkvarter. 
Kajan lefver af ungefär samma födoämnen som 
kråkor och råkor och slukar lika regelbundet som dessa 
sand- och gruskorn. Osmältbara ämnen stötas säker¬ 
ligen återigen upp^ i form af af långa bollar, och Kerner 
(59 p. 181) liar utan tvifvel vid sina utfodringsförsök 
tagit dylika uppkastningar (innehållande bl. annat 15 
mm stora körsbärskärnor) för exkrementer. Liksom 
förut nämnda kråkfåglar sprider kajan bärfrön och bär¬ 
stenar samt ogräsfrön, som hon förtärt tillsamman med 
spillsäd eller med häst- och kogödsel. Vegetationen i 
fönstergluggar på gamla kyrkor och slott samt på ruiner 
och liknande mera ovanliga växtplatser rekryteras sanno¬ 
likt i stor utsträckning genom kajor. 
Korp ( Corvus corax). 
T. lpm. Nuolja, sydbrant i öfre delen af björkzonen 
19 / 6 1912. På en afsats i öfversta delen af branten in¬ 
samlades fem korpexkrementer, innehållande insektrester, 
några få lina sandkorn samt 
Juniperus communis : 4 frön, alla i samma exkrementhop. 
Vaccinium (säkerligen vitis idæd): 11 frön, alla i samma 
exkrementhop (6 grodde). 
Födoämnen: Srm. rönnbär (32 p. 23); Sv. kråkbär, 
körsbär, päron och äpplen (102 p. 191); Nge. kråkbär och 
blåbär (19 p. 118); enligt medd. från Chr. Weldingh till 
GrUNNERUS benämnas stenbären af Arctostaphylos alpina i 
Finmarken »karanas-muorje, fordie Krager og Ravne kims 
æde dem »(29 p. 89); Wahlenberg skrifver i sin Flora 
lapponica (133 p. 109) om Arctostaphylos alpina: »Lapponibus 
Karanes muör je ‘(i. e. corvorum baccæ). Nor vegis Ravne- 
