61 
De två kire (övre) kalkbladen äro betydligt längre 
än könpelaren och korsa stundom hvarandra. 
Könpelarens längd ungefär = märkets bredd eller 
ungefär 2 mm. Knapprummen merendels nedtill något 
divergerande, men kunna äfven, t. o. m. stundom i 
samma ax, vara nästan parallella. Divergensen framgår 
af följande tal: afståndet mellan knapprummen nedtill 
B 72 mm., upptill 2 mm. eller 3 mm. och 2 mm. resp., 
stundom 2 mm. och 1 mm. resp. (små blommor). 
Pöllenmassorna med sina klibbskifvor äro till stor¬ 
leken intermediära. De se mindre kompakta ut. Deras 
särskilda smådelar, motsvarande urmodercellerna, »mas¬ 
sulae», som på tyska kallas »Paketchen», och på danska 
»Smaaklumper», ha ett grumligt innehåll, hvilket aldrig är 
fallet hos bifolia, men väl hos montana, hos hvilken grum¬ 
ligheten dock är mera utpräglad, att döma efter under¬ 
sökning på herbarieexemplar. Dessa »småpaketer» 
innehålla tetradpollencellerna, i hvilka mellanväggarna 
stundom på vissa partier äro upplösta. Här och där varsnas 
äfven en börjande désorganisation i pollenmassan, ty på 
vissa ställen äro pollencellerna icke riktigt utbildade eller 
ha något insjunkna väggar. Formen på dessa »småpaketer» 
i Orkidéernas pollenmassor är mycket växlande, men van¬ 
ligen vigglik Hos hybriden äro de stundom smalare på 
midtstycket än i ändarna, så att de likna de långa extre¬ 
mitetbenen; ofta äro de i hela sin utsträckning smalare än 
hos bifolia och montana, som dessutom har kortare paketer 
än den förra. Kanterna äro ojämna och den yttre där¬ 
jämte ofta sprickig. När man söker isolera dem från 
hvarandra under mikroskopet, lyckas därför detta ej, 
ty de adhérera fast vid hvarandra på grund af ojämn¬ 
heterna och förefalla nästan som hopvuxna. 
Frukterna nästan alldeles felslående, såsom jag 
fann i år, då en fjolårsstjälk med endast 1 någorlunda 
utbildad kapsel och de öfriga alldeles förkrympta an¬ 
träffades på Yerkö. 
